Tusen takk. Takk.
Hallo og velkommen.
Takk.
Hallo og velkommen til en spesialepisode av Grand Tour.
Ja, og det blir en stor en, for vi fikk en forespørsel fra Amazon.
Du vet når du ser på et program og trykker pause
og får se et utvalg vakre landskapsfotografi
fra hele verden.
Ja. Vi ble bedt om å skaffe noen nye fotografi
av ville dyr.
Ja, oss tre naturfotografene.
Hva kan vel gå galt med det?
Det er sånn en åpenbar idé. Jeg vet ikke hvorfor vi aldri har tenkt på det før.
Men vi bestemte oss for
at vi åpenbart ville trenge riktig utstyr og riktige biler,
og at vi burde møtes med alt det
i verdens mest økologisk mangfoldige land.
Colombia.
Colombia er naturens skattekiste.
Dets endeløse rugende fjelltopper, store skoger,
late elver og brusende bekker
er hjemmet til et større utvalg fugler og dyr
enn du finner noe annet sted.
Fornuftighet tilsier at for å ta bildene våre
burde vi møtes langt fra menneskehetens styggedom.
Men, av en eller annen merkelig grunn,
bestemte Richard Hammond
at startpunktet burde være midt på natten
nær den travle byen Cartagena
på en tropestrand.
-God morgen. -God morgen.
Hvorfor ba han oss møtes på en strand?
Og hvorfor hørte vi på ham?
Hvor er han?
Hammond!
Klokka er fire, for pokker.
Er det en Fiat Panda?
Fiat Panda 4x4.
-Den er forferdelig. -Den er fantastisk.
Nei, den er fantastisk.
Se på den.
Det er en robust bil.
Er ikke det en veldig populær bil blant homofile?
Er det?
Ja, det var noe i USA der de kåret topp ti LHBT-biler.
Og den kom på tredje plass eller noe.
Hva? Lesbisk, bacon...
Nei, hva var det? Lesbisk, bacon...
-Lesbisk... -Transkjønnet.
Hva er det?
Det var ikke... Det var vel ikke et nødbluss?
Det røde betyr nød, gjør det ikke?
-Hva er det? -Vent litt. Er det...
Er det en person på... Det er noen på den.
Hallo!
-Det er Hammond. -Det er Hammond.
-Hammond! -Hammond!
-Hallo. Her er jeg. -Er det deg?
Går det bra med deg?
Ja, jeg kunne trenge litt hjelp.
Er det bilen din?
Ja, det er bilen min.
Det er bilen hans.
Mens solen stod opp, ba vi Hammond komme på land
så vi kunne finne ut hva i alle dager som foregikk.
Du har mye å forklare.
Mye å pakke ut.
-God morgen. -Ja, god morgen.
Vel, hvor skal vi begynne? Hvorfor er bilen din der?
Fordi det var der båten satte meg av.
Hvilken båt?
Jeg sendte den fra Nord-Amerika...
-Ja? -Så kom de hit,
de pakket den inn i polyeten og kastet den over rekka, med meg inni.
Det er sånn de gjør det.
Jeg tror
det er mye handel mellom dem. Det må det være, ikke sant?
Hva? Sier du... Hva? At Colombia eksporterer
-noe til Nord-Amerika? -Ja, nettopp.
-Og skipene kommer tomme tilbake? -Jeg tror det er mer... Nettopp.
Jeg tror det er mer av det som skal til Nord-Amerika, så de drar fulle.
Så kommer de tilbake, og man kan få sitte på mye billigere.
-Det koster bare småpenger. -Hold den.
Hva sender de?
Hva produserer Colombia?
Jeg har det her. "Colombias store jordbruksprodukter
"er kaffe,
"kuttede blomster, bananer, ris, tobakk, skogprodukter",
hva enn det er, "og reker."
Tipper at det er reker.
Ja, men vi lurte på hvorfor de ikke slapp deg av
-i en havn for eksempel? -Jeg vet det.
De bare... De bruker dem ikke.
Det er sånn de... Det virket helt normalt for dem.
Pakk det inn i polyeten og kast det over rekka.
-Å kaste deg over rekka også? -Ja.
Hva står det på den? "Global Auto".
Ja. GAK.
Global Auto Kings. Det var det de sa firmaet var.
Problemet nå er hvordan skal du få bilen din derfra og hit.
Jeg hadde håpet at "vi" skulle gjøre det.
-Det var derfor dere kom. -Nei.
Hadde du hørt godt etter, hadde du hørt:
"Hvordan skal du få bilen din derfra og hit?"
-"Du", entall. -Fordi "du" betyr "du".
-Nei, du sa ikke "oss". -Du fikk oss til å stå opp kl. 04.00.
Til slutt gikk James med på å dra Hammonds bil på land.
Greit, kom igjen, May. Kjør. Hal den opp.
James, hva er det? Altså...
Den har 49 hestekrefter. Den vil bli ødelagt. Hent Jeepen.
Kan vi finne en liten hund som kan slepe den isteden?
-Hent Jeepen. -Hent hva?
-Dette... -Hva har du?
En Jeep. Den er der.
Hent den.
Da jeg kom tilbake i LHB-Jeepen, takket Hammond meg.
Ved å erte meg.
Den er veldig fin, forresten. Bra gjort.
-Ikke sant? -Jeg er stolt av deg.
-Hvorfor det? -Du har vært flink.
Det er vanskelig å gjøre, og du har gjort det.
Du vil bli mye lykkeligere.
Skal jeg hjelpe deg
-få bilen din ut av havet? -Ja takk.
-Så hold kjeft. -Ok.
Tenkte du ville være snillere nå som alt er avslørt.
Vi festet tauet og ventet på den rette bølgen
som kunne hjelpe oss litt.
Kjør nå!
Ja!
Nei, ikke bra i det hele tatt.
Jeg innså da at vi gjorde det helt feil.
Det er antakeligvis en pickup.
-Ja? Med firhjulstrekk? -Ja. Du har gjettet riktig.
-Ja? Ja visst. -Ja.
Hva om du går ut dit,
skjærer vekk polyetenposen, og kjører den ut
ved å bruke motoren?
Det er en god idé.
Det man ikke gjør når man kjører en bil,
er å bruke motoren i noen andres bil.
-Du bruker den i din egen bil. -Ja.
Så mens Hammond pakket ut bilen sin,
vendte James og jeg oppmerksomheten til hans Fiat Panda.
Jeg kjøpte den fra en engelsk familie som hadde kjøpt hus i Toscana.
Og denne vesle Pepe...
Pandaen Pepe, de elsket den.
Jeg vet alt om denne familien.
Den har blitt brukt til å hente vennene deres fra Pisa lufthavn.
Uten tvil.
Og vennene deres er redaktøren av The Guardian...
-Ja. -Tony Blair.
-Cherie Blair. -Sting.
-Alan Yentob. -Ja.
Alle Storbritannias lettvekter-sosialister har vært i denne bilen.
De laget sikkert sin egen olivenolje også.
De var sosialister.
Når de sitter der med Prosecco...
"Vi bryr oss virkelig. Vi sprer informasjon."
Å spre informasjon betyr at man ikke egentlig gjør noe.
De hadde nok en liten mann i landsbyen som...
Mens Pet Shop Boy rablet videre,
ble Hammond endelig ferdig med å pakke ut pickupen sin.
Dessverre ville den ikke starte.
Nei.
Så etter å ha blitt truffet flere ganger av bølgene, vasset han på land,
og kom med en fjollete plan der Fiaten skulle være et anker
og Jeepen en slepebil.
Ok, håndbrekket er av, og jeg står i fri.
Greit, du er klar.
Bra, jeg er også klar. Jeg strekker ut tauet.
Sånn ja.
Det ser bra ut.
Nei.
Clarkson, du drar meg ut i havet. Clarkson!
Stopp!
Hvorfor er du der?
Du har slept meg ut i havet, ditt fjols.
Faen!
Takket være Hammonds dumme idé
ble kameraene i bilen min helt ødelagt.
Så vi bestilte en drosje
og sendte ham inn i byen for å hente en ordentlig slepebil.
Da han kom tilbake, ba han Jeremy om å styre vinsjen.
Beveger du deg?
Ja, jeg gjør det!
Du erter folk som liker vinsjing og sånn,
men ikke si at du ikke liker dette.
Det er utrolig
hvor mye kraft man kan få ut av en liten elektrisk vinsj.
Tror ikke du...
Har han en slags vinsje-fantasi?
Nei, jeg har skrudd ham av.
Vi sitter her bare og passer på at lyset ikke blir rødt,
for da blir vinsjen overopphetet,
som han ser ut til å synes er kjempespennende.
Jeremy, du må stoppe.
Du kommer til å dra meg inn i skjulet.
Men saken er
at selv om vi faktisk har vært flinke,
er disse bilene våre,
selv om alle er skapt for å kjøre i terreng,
kunne de ikke vært mer forskjellige.
Jeremy, du sleper meg gjennom bygningen.
Det er sant, det er en god blanding biler.
Vi har min
som er kjøpt av folk som liker å kjøre i gatene i San Francisco,
Key West, Brighton og Sydney.
Og din, som blir kjøpt av folk som...
-Jeremy, stopp! -...vil få bedre selvfølelse.
Ja. Så om du har ditt andre hjem
mens folk i verden er hjemløse og sultne,
så går det bra, så lenge du har en liten Fiat.
Faen.
Hammond, din idiot.
Jeg kunne ikke gjøre noe, jeg kan ikke styre.
-Jeg... -Hvorfor sa du ikke ifra?
Jeg ropte over radioen.
-Du slepte meg gjennom en bygning. -Familien har elsket bilen siden 1991,
og du kommer fra pokkers Wales
eller Nord-Amerika, eller hvor enn du har vært,
og du har allerede ødelagt den.
Det er et stort rot.
Vi må finne ut av alt.
Vi må kommunisere, ordentlig organisert...
Hva er det?
-Det? -Det er stigen min.
Du har kjøpt noe du ikke kommer deg inn og ut av uten en stige?
Det er ganske høyt oppe.
Hammond, det er det verste jeg noen gang har sett.
Den er fantastisk. Se på den.
Det var som min beste julaften noen gang.
Å pakke den opp ute i havet.
Kan ikke vente, og så er det... Og litt flammer.
Og hva er det
revemonsteret med hodeskalle-ansikt? Se på den.
Det er inspirasjon. Den har alt naturbilder på seg.
Det er fantastisk. Løfter ikke det humøret ditt litt?
-Nei, det løfter ikke humøret. -Jo, det gjør det. Det gjør deg glad.
Så langt hadde Hammonds pickup ødelagt alt på stranden,
alle kameraene mine og kostet oss ti timer.
Så vi ba ham holde kjeft, igjen, og få den til å virke.
Og da han hadde gjort det...
Ja!
...dro vi inn til Cartagena for å kjøpe noen kameraer.
Denne Jeep Wrangler-terrengbilen kostet 8000 pund.
Og absolutt alt på den virker.
Og om jeg tenker som Hercule Poirot,
ville jeg sagt at denne bilen opprinnelig ble solgt i Japan
fordi skjermen og satnav-systemet er på japansk,
så jeg kan ikke bruke den.
Og så har vi små klistremerker overalt.
På dette står det "Hysteric Glamour".
"CDC Rockers".
Det er typisk japansk.
Så den ble bygget i Ohio, sendt til Japan,
eksportert til England, og så sendte jeg den til Colombia.
Den har kjørt 190 000 km på veien,
men dobbelt så langt på skip.
Men jeg tror den er ideell for naturfotografi
siden den har firehjulstrekk, det er en Jeep.
Jeg kan bruke den til å spore en snøleopard.
Det er en fire-liters rekkesekser, så den kan holde tritt med en ørn som stuper.
Og ikke noe tak, frontruten kan tas ned.
Så jeg har 360 grader utsikt for kameraet.
La meg fortelle dere litt om min Chevy C/K Silverado 1998-modell.
Det er en amerikansk pickup i full størrelse
som har blitt gjort enda større av hevesett og modifikasjoner
som jeg vil fortelle om senere.
Det viktigste er den ordentlige 7,4-liters V8-motoren
som summer dovent,
den bare kjører på.
Jeg har firehjulstrekk, høygir og lavgir.
Det og det digre hevesettet gjør at jeg kan kjøre overalt.
De fleste naturfotografer bruker vel uansett sånne ting.
Man ser ikke det på TV med Attenborough og sånn,
fordi det er bak kamera. Det er sånn de kommer seg dit.
Nå som vi er alene, seere, la meg fortelle dere litt om bilen min.
Jeg vet noen av dere tenker: "Det er bare en Fiat Panda.
"Og de er i Sør-Amerika,
"de vil absolutt treffe på vanskelig terreng." Ja.
Men la meg fortelle dette,
det man trenger til seriøs terrengkjøring, er noe lite og lett.
Det har jeg.
Dette er en liten bil. Den veier 780 kilo.
En fjerdedel av det Hammonds dumme monstertruck veier.
Den har et firehjulstrekksystem som ble laget i Østerrike.
Veldig pålitelig.
Den har hellingsmåler
så jeg kan se når jeg holder på å velte.
Den er perfekt. Alt virker, viften, kjølesystemet, alle instrumentene.
Alt er perfekt.
Men så...
Blinklysene mine sluttet å virke,
så det blir ingen blinking.
Problemer med italiensk elektronikk?
Jeg vet, helt uventet.
Hevesettet som den tidligere eieren installerte på bilen,
har ikke forbedret styringen eller kjøringen på bilen.
Hvordan føles det å være høy?
Velsigne ham. Han er helt sprudlende.
Han kan endelig være seg selv, bra for ham.
Vi kom fort til den vakre byen Cartagena, omgitt av mur,
som var dårlige nyheter for den stygge Trump-bilen.
Vent nå litt.
Vent.
Er disse murene viktige, gamle og verdifulle?
Fra 1600-tallet, Hammond. Så gamle er de.
Den er på verdensarvlisten. Verdensarvlisten.
Om den er så gammel, går det vel bra med noen småskrammer?
For en tufs.
Herregud.
Om jeg bodde på et verdensarvsted som var omgitt av murer,
ville jeg ikke bli fornøyd av å se den komme inn.
Ja visst.
Herregud.
Dette er smalt.
Det er en ambulanse.
Det er en faktisk ambulanse.
Faen.
Faen. Den ambulansen kommer ned her, Hammond. Få ut fingeren.
Hammond, det kommer en ambulanse. Du må komme deg ut av veien.
Jeg kan ikke.
Herregud.
Herregud, kom igjen.
Jeg har dårlig samvittighet.
Kom igjen, Hammond, kom deg av gårde.
Du må bare kjøre. Kjør over alt.
Rapport.
Hammond har skyld i en ti-timers forsinkelse
og dreper nå en mann.
Faen, beklager.
Det var ille.
Etter at jeg hadde betalt for den skadde frukten...
Vær så god.
Jeg beklager.
...kjørte vi inn i labyrinten av smale gater
for å finne en kamerabutikk.
Det var enkelt for Jeepen og Pandaen.
Men...
Ja. Prøv én gang til. Jeg klarer det.
Ja, jeg ordner det straks.
Jeg flytter meg snart.
Jeg vet ikke hvorfor Hammond og May mener at Wrangleren er...
...et homofilt ikon.
Til slutt, etter vi hadde handlet ferdig,
møttes vi for å vise frem kameraene.
Og igjen hadde Hammond overdrevet.
Hva har du kjøpt?
Alt.
Om jeg vet noe om naturfotografi,
er det at en må ha utstyret. Dette skal jeg ha rundt livet.
Her har jeg et utvalg fastobjektiver.
Et veldig kult... Det er et makro-objektiv for å ta bilder veldig nære.
Dette er et 50 mm fastobjektiv, veldig raskt og vakkert.
Så har jeg en annen sele.
Så det er til det faktiske kameraet.
Filter til elektronblitzen.
To elektronblitser, de kan faktisk sette av hverandre.
-Så du stanser... Stopp. -Hva?
-Du stopper ved et dyr... -Ja.
-...du må ta bilde av det. -Ja.
Dyret vil løpe bort når som helst. Du må være rask.
Uansett hvor stort eller smått dyret er, har jeg objektivet til det...
-Ja. -...blitsen til det, jeg har...
Men du må håpe det er dødt, ellers stikker det bare av.
Og det viktigste, så klart,
kamerahuset, veldig godt arbeid...
-Godt husket. -Og viktigst av alt er
teleobjektivet.
Skal jeg vise dere hva jeg har?
-Ja. -Jeg har ikke brydd meg med noe sånt.
Jeg har bare teleobjektivet.
Ikke et av dine, men det.
Dette er alt jeg har. Det er alt man trenger.
-Hva, er det alt? -Ja.
-Det er alt man trenger. -Vel...
Skal du ta bilder av dyr i dette landet?
Det er et kamera for perverse folk.
Nei, det er et Daily Mail-kamera.
Nettopp, det var det jeg mente.
Det er tungt.
Det tror jeg på. Det er mye glass.
Rydd bort dette. Få vise dere hva jeg har.
Greit.
Det er et kamera.
Om vi hadde blitt bedt ta bilder i noens 21-årsdag...
-Perfekt. -Velkommen til 2018.
Alt du har i det settet du viste oss, er her.
Vis meg zoomlinsen din.
-Se linsen... -Er det kaldt i dag?
Se zoomen.
Kvinnen i butikken sa at dette kameraet tar gode bilder.
Det er bra nok for meg.
Klare til å komme oss i gang, kom vi oss ut i gatene
og begynte straks å ta naturbilder.
James, flytt deg, du er i bildet mitt.
Faen.
Jeg må lenger unna.
Vent, jeg trodde jeg så et insekt, men...
Ringlys.
Herregud, jeg har på makro.
Bli, due.
Ikke skrem den.
Kom deg ut av veien.
-Beklager. Irriterer jeg deg? -Ja, det gjør du.
-Det er det du gjør med meg. -Du kan ikke måtte være så nær.
Hallo, hesten.
Til slutt fikk vi draget på det.
Har det.
Se på duen min.
Og etter bare 20 minutter
møttes vi for å feire en godt gjennomført jobb.
Ja, jeg så den hunden.
-Du har hesten. -Jeg har duen som så dum ut.
Jeg tror vi har det.
Noen hunder og noen hester.
-Godt bilde? -Og edderkoppene...
Edderkoppen var borte.
Men jeg har hullet edderkoppen... Habitatet dens.
-Du har der edderkoppen bodde. -Det er habitat.
-Vent, beklager. -Det er det de vil ha.
Karer, vi har en melding fra Mr. Wilman.
-Hva? -Hva vil han?
Dårlige nyheter er jeg redd.
"Amazon vil ikke bare ha bilder av duer, hunder og fluer.
"De vil ha interessante ting også.
"De insisterer på at de følgende dyrene må være inkludert.
"En kondor, en brillebjørn, en jaguar
"og en flodhest.
"Og de må være ville, dere kan ikke bare gå i dyrehagen."
-Flodhest? -Flodhest? Man har ikke det her.
-De finnes ikke her, gjør de? -De er i Afrika.
Hvordan skal vi klare det?
Hvordan i alle dager skal vi få et bilde av en flodhest i Sør-Amerika?
-Du har et veldig langt objektiv. -Jeg vet det,
men jeg må stå på et veldig høyt fjell
-for å se Afrika. -Det ville nå Afrika.
Jeg vet hva som ikke vil passere oss her...
Neste dag, væpnet med våre nye og mer utfordrende instruksjoner,
bestemte vi oss for å starte tidlig.
Men dessverre...
Hva var det?
Startmotoren slår inn mens motoren går. Vent litt.
Den gjør det bare noen ganger, det er...
Det er det.
Det er bedre. Den er reparert.
Alt er i orden.
Jeg vil gjerne navngi...
Herregud!
Det er en grusom lyd.
Mens Hammond reparerte den irriterende Trump-bilen,
kom May og jeg oss ut på veien.
Reker og skogprodukter betaler tydeligvis godt.
Se på båtene der ute.
Ja, det er utrolig, ikke sant?
Man ser ofte at de enkleste forbruksvarene
gir utrolig rikdom til de få priviligerte.
Ja.
Greit, nå forlater vi Cartagena
på jakt etter mange interessante dyr å ta bilder av,
inkludert en flodhest.
Den blir vanskelig.
Det lå åpenbart mange vanskelige utfordringer foran oss.
Det ville være tykke skoger...
...vulkaner...
...skumle fjellpass.
Herregud.
Og grusomt vær.
Men vi bekymret oss ikke, for vi brukte biler.
Fotografer liker å late som at alt er mye mer komplisert
enn nødvendig.
Esker, objektiver, vesker. Alt det Richard Hammond har.
Og naturfotografer liker å late som
om livet må være vanskelig.
Bo i et tre i tre uker, frys i hjel på et isberg
mens du tar bilder av en isbjørn eller noe.
Nei, det kan være komfortabelt.
Bilen kan gjøre alt komfortabelt.
Kjør frem, ta bildet, kjør bort.
Men selv om vi kom oss raskt og komfortabelt over store områder,
var det få muligheter for bilder.
Flere kuer og en geit.
Ja, ikke vilt eller interessant.
Greit nok, der har du rett.
Død hund.
Men en ganske søt død hund.
Den var søt da den var i live.
Selv vår nå mobile kollega hadde ikke hellet med seg.
Kom frem. Kom igjen.
Slutt å gjemme deg bak det pokkers treet, din lille...
Og irriterende nok for meg, på disse landeveiene
begynte Jeepen å vise sitt sanne seg.
Herregud.
Den er ikke god å kjøre.
Herregud.
Jeg skal liksom bevise
at naturfotografering er enkelt og komfortabelt.
Jeepen skuffer meg litt der.
Klar for en pause fra den nådeløse humpingen,
foreslo jeg at vi skulle stoppe og ta bilder av et dyr alle liker.
Et esel.
Kom igjen.
Men mitt lange objektiv så noe ganske forstyrrende.
Kom igjen, det er en mann i bildet.
Vent nå litt.
Så jeg gikk med tolken vår for å snakke med folk i den lokale landsbyen.
Kan du spørre om
den unge mannen
hadde sex med det eselet,
eller så jeg feil?
De sier ja. Det stemmer.
-Hva sa han? Normalt? -Nei. Ikke noe problem.
Normalt?
Så dere alle...
...nyter eselets selskap.
Så de sier at det er den første kona,
den første elskeren de har.
Det er fint.
Kan man bruke alle eslene? Alle av dem? Eller bare...
Alle? Hanner og hunner?
Ok. Nei. Bare hunner.
Så de har ikke sex med hann-eslene.
Ville det vært rart, eller?
De sa ned her et sted.
Hallo.
Esler.
Vi tar vel bilder av esler da, antar jeg.
Flott.
-Ja visst. Prøv å ikke lage lyd. -Ja. Ikke vær redd.
For denne er spesielt forsiktig.
Vent litt.
Vi drar. Nå. Dra. Nå.
-Hva? -Vi drar.
Det virket som et fint lite sted.
Jeremy, hvorfor må vi dra?
Har du opprørt noen?
Han har enten gjort en grusom fadese
eller så har han fått solstikk. Han er veldig rød i ansiktet.
Hvorfor dyrker ikke disse colombianerne noe?
Det må vel være en slags plante
som folk på landsbygda kan dyrke
og selge til resten av verden.
Heller enn å holde på med dyr.
Vi fortsatte videre, veldig klar over at så langt
gikk ikke oppdraget vårt bra.
Hvilke bilder har vi hittil?
Har noen av dere noe man kan ha på en Amazon-skjermsparer?
Jeg har en selfie med et esel.
Du vil ikke bruke mitt esel-foto,
det er helt sikkert.
Vi har ingenting ennå.
Men så...
Nei, vent. Hva er det?
Ser ut som en grevling som bæsjer veldig mye.
Nei, det er en maursluker.
Du har rett. Det er det. En maursluker, men bare bilde av en.
Det forteller oss at de krysser veien her.
Vent litt. Om de krysser veien her, kan vi bare vente, hvorfor lete?
Jeg tror de satte skiltet på feil sted.
Fordi...
Ingen maursluker har krysset her. Vi har vært her i åtte minutter.
Tre minutter etter det fant vi ut at vi måtte finne et kart
og bli litt radikale.
Så. Brillebjørner bor ikke her.
Heller ikke kondorer eller jaguarer.
-Så la oss dra dit... -Vi trenger... Ja.
Vi er...
...omtrent her, rett utenfor Cartagena,
så vi må komme ned...
Rett ned her til Amazonasregnskogen.
Nasjonalparker, fjellene.
De proffe drar til riktig habitat.
Det vet jeg, for jeg lener meg på kameraet mitt som en proff.
Et av hovedmålene på listen vår var jaguaren.
Og de lever hovedsaklig i Santander-regionen,
som var 650 kilometer unna.
Så vi salet opp og gjorde oss klare for den lange kjøreturen sørover.
Jeg skulle gjerne sagt hvor raskt min bil med 49 hestekrefter kjører,
men speedometeret, som er elektrisk,
har ikke virket etter at Richard Hammond slepte meg ut i havet.
For å få tiden til å gå kom jeg på en enkel lek.
Hammond, kjør opp på siden av kollegaen din
i hans én-liters Fiat Panda
med din 7,4-liters monstertruck,
så ser vi hvem som har den tregeste bilen, ok?
Ok.
Tre, to, én, kjør.
Småen tar teten.
Det er James May. James May vinner!
Det er alt jeg har.
Kom igjen, Hammond.
Det er alt jeg har.
Lett!
Richard "Harry Trump" Hammond har blitt slått,
og det i stor skala.
Jeg vil ikke at du skal ta dette personlig eller noe, Hammond,
men bilen din må være helt dritt.
Helt dritt.
Bare vent. Den vil vise seg snart, og da vil dere bli forbløffet.
Jeg gleder meg til å se omgivelsene der den vil vise seg.
Etter mange timer i verdens 25. største land,
var vi endelig på vei inn i jaguarområdet.
Og den lange reisen hadde gjort under for Hammonds 11 000 punds pickup.
De nåværende varsellysene på bilen min
varsler om at motoren må på service, en slags bremsefeil,
feil i ABS-bremsene.
Lyset jeg mangler, er det som forteller meg hvilket gir jeg er i.
Konsentrerer vi oss ikke, Hammond?
Jeg kan ha tisset på meg.
Den bilen er en av tidenes dummeste ingeniørkunster.
Siden jaguarene ikke ville være i bebodde områder,
kjørte vi dypt inn i jungelen
på en grusvei som tidligere var en jernbane bygget av britene.
Ja. Jaguarer er vanskelige å se, og de er veldig sjeldne.
Men du vil ikke komme ansikt til ansikt med en jaguar.
De har veldig sterke kjever.
De dreper byttet ved å bite gjennom hodeskallen og penetrere hjernen.
Nå er det ekte jungel.
Hallo.
Jeg er i den britiske jernbanetunnelen.
Å, nei, Hammond.
Tunnel.
Slutt opp.
Jeg måtte gjøre det. Slik er loven.
Vi kjørte mange mil på den ubrukte jernbanen
før LHB-Jeremy til slutt stoppet.
Mine herrer, jeg er ganske forvirret her.
Vi nærmer oss en bro, ok?
Det står ingen biler, mennesker, motorsykler eller hester.
Hva er den til da?
Rett etter fant vi ut av det.
Det går bra, James, kan ikke du bare...
Han går faktisk.
James liker ikke høyder.
-Så du den bevege seg? -Ja!
Hva er det? Vent litt.
-Det er én, to... -Forsiktig.
Du har to, kanskje to og en halv meter.
Da må jeg kjøre... Jeg kan ikke...
Vent, den har digre dekk. Du vil bare bruke de ytterste.
Vel...
Jeg kommer til denne delen...
Bilen min er bredere enn det.
Og det er bredere enn hjulet mitt, det går ikke.
Og det er faktisk høyt.
Hvor høyt er det, 90 meter?
Noe rundt der, ja.
Kjære vene.
Selv om Hammond aldri er uheldig, kjørte jeg først.
Setebeltet på eller av?
Av, for hvilken forskjell kan det utgjøre?
Virkelig.
Herregud.
Herregud, det er en veldig...
...veldig smal bit der.
Fart? Nei. Jeg tror ikke fart er svaret.
Greit, jeg har klart det. Det er bra.
Hammond, du vil gjøre på deg når du gjør dette.
Det var hjelpsomt.
Jeg gjør alt det mens jeg ser på.
Spider-Man May kjørte over så fort som han våget.
Ser ikke ned. Tenker på andre ting.
Og så var det Store-Donald sin tur.
Herregud.
Den eneste måten jeg kan gjøre det på, er ved å se ut førervinduet
og holde dekket så nært kanten som mulig,
og jeg må bare håpe at det gir meg nok.
Herre Jesus Kristus.
Herregud. Hele meg skjelver.
Jeg klarer dette. Jeg skal bare se på plankene.
Ikke på det som er under. Bare se på plankene.
Herregud, nå er jeg for nær kanten.
Herregud.
Jeg kommer til å kaste opp.
Jeg klarer det.
Å krysse broen er bare en del av reisen min.
Hvem er det som tripper på min bro?
Herregud.
Ikke lek Bukkene Bruse.
Jeg skal flytte Jeepen min ut av veien
om du kan svare på dette enkle prog-rock-spørsmålet.
Jeg vet ikke noe om prog-rock.
Hvem er bassgitaristen i Barclay James Harvest?
Nolan Sisters. Få meg av denne ... broen!
Slipp meg av broen. Jeg blir dårlig, vær så snill.
Til slutt ble Hammond ganske irritert,
så jeg ga opp leken.
Og snart ble vi alle ganske irriterte.
Der var flere broer som ikke var godt vedlikeholdt.
Kjære Gud i himmelen.
Heten var kvelende.
Kjøringen og Jeepen ble bare mer og mer uutholdelig.
Jeg får hard medfart her.
Og så...
James, har du fått motorstopp?
Ja.
Det er et veldig omtenksomt sted å få motorstopp på.
-Hvorfor det? -Fordi, se,
her er en liten vei der Hammond og jeg kan kjøre rundt...
Bort med dere.
La den være. Ikke rør den.
-La være. -Jeg prøver å hjelpe.
-Jeg må snu. -Ikke prøv å hjelpe. Gå bort.
Alle begynner å få kort lunte.
Kanskje fordi det er så varmt.
Det kan være det.
Han har ikke så lyst på hjelp, har han vel?
Beklager.
-Jeg så ikke støtfangeren. -Jeg kommer til å slå deg ned
for jeg hadde hodet rett ved siden av greia.
Kom igjen. Kjør.
Vi klarer oss. Om vi ser en jaguar, går alt bra.
-Ja visst. -Kjør.
Nå har vi vansker.
Hammond!
Din ... tosk!
-Jeg visste ikke at du var der. -Hammond!
Hva i ... gjør du?
Jeg stod fast.
Jeg visste ikke at du var bak meg.
Bruk speilene dine!
Du smadret fronten av bilen min.
Vi mistet plutselig kontrollen.
I ett øyeblikk går alt bra.
I neste øyeblikk kaster din ene kompis steiner på den andre.
Problemet er at man har folk langt ute på venstresiden, som James May.
Folk langt ute på høyresiden, som Richard Hammond.
Det er alltid de liberale, fornuftige folkene i midten, som meg,
som blir straffet.
Til slutt, etter å ha fikset Fiaten, var jeg tilbake på veien.
Denne bilen er helt utrolig.
Men så...
Uff da. Jeg tror jeg mistet eksosrøret.
Lenger fremme, i hovedsak takket være de vakre omgivelsene,
var humøret mer fredelig.
Landskapet til høyre er helt spektakulært.
-Det er nydelig, ikke sant? -Ja.
Og vi er ikke lenger i jungelens skygge,
så jeg blir stekt.
Har ikke du med deg fuktighetskrem? Det må du ha.
Nei, Hammond, jeg har ikke med meg fuktighetskrem.
Hva er dette?
Det viste seg at det ødelagte eksosrøret lettet mitt humør også.
Dette er flott. Det er som å være på en rallybane.
Jeg vet faktisk at Tony og Cherie Blair
var store fans av World Rally Championship.
Faktisk tror jeg de konkurrerte som par, i all hemmelighet.
De ville ikke at folk skulle vite om det.
De trodde det ville skade ryktet deres eller posisjonen deres.
I motsetning til, for eksempel, å starte en krig.
Lenger fremme hadde langlinsen min fanget opp et par dyr.
Jeg tror ikke at Amazon vil ivre etter å ha det som skjermspareren deres.
Men vi hadde ikke ennå funnet en jaguar.
Men siden det er et nattdyr,
håpet vi på mer hell når mørket falt.
Men som ventet...
Er frontlyktene mine på?
Nei, de er helt av.
Jeg tror jeg har fått sjøvann i dem.
Mens vi prøvde å ordne problemet, kom Tony Blomqvist.
Jeg kan ikke... Hør på den.
Det høres ganske livlig ut, ikke sant?
Det er en hes lyd.
James, ikke kast steiner på oss.
Bare ro ned. Si noen av de kinesiske tingene dine.
Unnskyld for at jeg kjørte på bilen din.
Unnskyld for at jeg kastet en stein på deg. Jeg siktet ikke på hodet.
-Greit. Så vi er tilbake på samme lag. -Ja.
-Jeg sa unnskyld til James. -Ja.
-Han sa unnskyld til meg. -Alle har det bra.
-Alle sa unnskyld. -Alle er fornøyde.
Når vi hadde festet noen lommelykter fremme på pickup-Trumpen,
fortsatte vi jaguarjakten vår.
De lommelyktene er ubrukelige.
Jeg lyser bare opp trærne der borte
og himmelen der oppe. Det hjelper ikke.
Men til slutt, etter å ha kjørt dypt inn i jungelen,
kom vi til nøyaktig den typen sted der jaguarer liker å være.
Det er utrolig lovende.
Det aller viktigste er, så klart, å være stille.
Fint og rolig mens jeg setter opp kameraet mitt.
Dessverre fikk ikke Donald og Tony med seg at vi skulle være stille.
May, jeg kan ikke... Lysene mine er for høye. Jeg må...
For Guds skyld. Stille, sa jeg.
-Takk. Vent litt. -Jeg...
Jeg blir her nede, så kan du se høyere opp.
Nå ser ikke jeg, på grunn av lysene dine.
Jeg skulle kjøre dit.
Ok, May, jeg kjører. Kjør den veien, du.
Har dere tenkt på å kanskje være litt stillere?
-Ja? -Kanskje litt stillere?
Å, nei, Jeremy, jeg er for nær deg her, ikke sant?
Nei, det går bra.
-Er du sikker? -Ja, bare skru den av.
-Hva? -Bare skru av motoren.
Hva?
Skru av motoren.
Ja visst. Ja.
Beklager. Den stod i gir.
Nå som kollegaene mine endelig var stille, skulle vi vente på en jaguar.
Noe ekspertene sier krever utrolig tålmodighet.
Jeg kjeder meg, og jeg blir spist av mygg.
Jeg blir spist og kjeder meg også.
Jeg tror at dersom en jaguar kom nå, ville jeg ikke se den.
Øynene mine har sluttet å virke...
...på grunn av kjedsomhet.
Hva skal vi gjøre?
Jeg vet ikke, men det er kjedelig.
Hør her, sannheten er
at folk kunne komme ut hit i 40 år og aldri se en jaguar.
Vi kan bruke viltkameraene mine.
-Hva? -Hva er viltkamera?
Man setter dem opp, de blir utløst av dyr og tar et bilde.
-Hva, har du sånne med deg? -Ja. I veska.
Hvorfor i alle dager sa du ikke det da vi kom hit?
-Ingen spurte. -Så...
Ja, Richard, ta frem viltkameraene dine...
For en flott idé.
Ja. Ok. Plan. Jeg gjør det.
Jeg kom akkurat på noe.
Jeg har en jaguar i bagasjerommet. Skal jeg slippe den ut?
Etter en stund hadde Hammond dekket området med viltkameraene sine.
-Hva gjør vi nå? -Venter.
Vi bare venter på at et dyr skal gå forbi et kamera og utløse det?
-Ja. -Hvordan vet vi at det har blitt utløst?
Det bare vet vi.
Jeg må drite.
Jeg ringer media.
Jeg sier bare... Ikke tenk på det, jeg ordner det selv.
Beklager.
Det er all den utenlandske maten.
Han er ikke så god friluftsmann som han tror han er,
for jeg tviler på at han har med seg en dorull.
Han bruker nok bare en glatt stein.
En glatt stein?
Det er det skarpskyttere bruker når de er ute i villmarka.
De tørker seg med en glatt stein.
Hvorfor en glatt stein?
Antakeligvis
fordi det er ukomfortabelt å bruke en spiss en.
Ja, men ikke...
Man ville vel bruke et blad i jungelen...
Etter en lang diskusjon om hvordan spesialtroppene tørker seg bak,
kom Hammond tilbake, og jeg innså fort at vi var dumme.
De tar bilde automatisk?
-Ja, om et dyr... -Så hvorfor er vi fortsatt her?
Det er faktisk et godt poeng. Det er vel bedre om vi går vekk?
La oss ta Bear Grylls-tilnærmingen til naturhistorie.
Det var en by... Rundt ti kilometer unna.
Hva om vi drar inn til byen, tar en drink
og sjekker inn på et hotell. Hva sier dere til det?
-Og så kommer vi tilbake i morgen... -Ja.
-...og sjekker kameraene. -Ja.
Det er sånn man skal bruke dem. Det står i bruksanvisningen.
Det er det man gjør. Man setter dem opp...
Disse gode nyhetene gjorde at jeg hadde lyst til å finne på noe tull.
Så etter at May hadde lagt seg på hotellet,
snek Hammond og jeg oss ut
for å kødde med ham.
-Han parkerte der. -Ja.
Snu den.
Kan du se for deg ansiktet hans når han kommer ut i morgen?
Ja, han vet nøyaktig hvor han har parkert, fordi det er ham.
Så da vil han tro at han har blitt sprø.
Hvordan skal vi gjøre det?
Sprett den.
Klar? Bra.
Én, to, tre, nå.
Én, to...
Neste morgen, med James veldig forvirret,
sjekket Hammond og jeg de ødelagte viltkameraene.
La meg se om jeg forstår dette.
-Jaguaren maltrakterte kameraet ditt? -Ja.
-Er det virkelig der den bet? -Ja, deler har falt av det.
-Men han har ødelagt det. -Ja. Han har ødelagt det.
-Uansett... -Dette er det viktige.
Fikk vi noen bilder?
Greit, se.
-Nei. -Nei.
Noe utløste det. Kanskje et blad?
-Se. Der! -Hvor?
-Der. Der er den... -Der er den!
-Der går den... -Se hvor kamuflert den er.
Det er hodet dens. Det er fjeset dens.
-Der. -Ja, men det er et tre foran ham.
Men det er kontekst. Det er habitat.
-Hva er det? -Det er da det ble ødelagt.
Det er munnen. Det er værhår, se.
-Nei. -Det er...
Det er en jaguar som biter.
Det er et actionbilde.
-Det får man nok mange priser for. -Ja.
Øyne.
Det er et flott bilde.
-Og vi kan dra videre. -Det er det.
Vi har haket av den boksen. Det er sparesset, jaguaren.
Det er Saddam Hussein.
Nå må vi gå og finne sønnene hans...
Uday, og han andre. Hva heter hans andre sønn?
Edgar.
NESTE GANG
Vi må nå kjøre 320 kilometer
for å ta bilder av sparkongen,
Edgar Hussein Paddington.
Pokker!
Se på deg med et hjul i lufta.
Tyngdekraften får deg ned dit,
og så kjører du bare opp på andre siden.
Herregud.
Stopp.
Stopp der. Den vil bli ødelagt.
Det er en bjørn!
Det har vært til sammen 4700 meter.
Kan ikke gjøre noe med det. Vi må høyere.
Finn Colin Kondor.
Det koker ordentlig.
Du ødelegger bilene våre,
du har bare oksygen til deg og din bil,
og vi ser ikke noe!
Vi er 400 kilometer fra ekvator,
vi er på en vulkan i en kraftig haglbyge.
Det spretter inn bakfra.
Hvor mye hagl er det i himmelen?