DETROIT USA
KARIBISKA HAVET - VENEZUELA GUYANA - BOGOTÁ - COLOMBIA - PERU
PEKING - KINA - CHONGQING
ULAANBAATAR MONGOLIET
KASPISKA HAVET - GEORGIEN - TBILISI AZERBAIJAN - BAKU
PARIS - FRANKRIKE - BOURG-ST-MAURICE
STORBRITANNIEN - OXFORDSHIRE - LONDON
SKOTTLAND
SVERIGE - OSLO - STOCKHOLM
Tack så mycket. Tack.
Hej och välkomna.
Tack.
Tack ska ni ha.
Hej och välkomna till vår Grand Tour-special.
Japp, och det blir en stor grej, för vi fick en förfrågan från Amazon.
Ni vet när man ser ett program och pausar det
och får se ett urval av vackra landskapsfoton
från hela världen.
Vi har blivit tillfrågade att komma upp med nya foton
på vilda djur.
Ja. Vi tre som vildmarksfotografer.
Vad kan möjligtvis gå fel?
Det är en sån självklar idé. Konstigt att vi inte har tänkt på det förr.
Men i vilket fall, bestämde vi
att vi naturligtvis skulle behöva de rätta bilarna
och sen mötas
i världens ekologiskt sett mest mångskiftande land.
Colombia.
Colombia är naturens skattkista.
De höga bergstopparna, de vida skogarna,
de stilla floderna och de porlande bäckarna
är hem för en större variation av fåglar och djurarter
än någon annanstans i världen.
Sunt förnuft säger att för att skaffa våra bilder
borde vi mötas på en plats långt bort från människor.
Men av nåt underligt skäl
bestämde Richard Hammond
att startpunkten skulle vara mitt i natten
nära den hektiska stan Cartagena
på en tropisk strand.
-Godmorgon. -Godmorgon.
Varför sa han att vi skulle mötas på en strand?
Och varför lyssnade vi på honom?
Var är han?
Hammond!
Klockan är fyra, för sjutton.
Är det där en Fiat Panda?
Fiat Panda 4x4.
-Den är hemsk. -Fantastisk.
Den är fantastisk.
Kolla in den där.
Det där är allt en robust bil.
Är inte det en populär bil bland homosexuella?
Är det?
Ja, de gjorde en tio-i-topplista över HBTQ-bilar i Amerika.
Den kom trea eller nåt.
Va? Homo, bacon...
Vad var det nu? Homosexuell, bacon...
-Homo... -Transgender.
Vad var det?
Var det inte... Var det inte en nödsignal?
Röd betyder väl nöd, va?
-Vad är det? -Vänta. Är det...
Är det en person på... Det är nån på den.
Hallå!
-Det är Hammond. -Ja.
-Hammond! -Hammond!
-Hallå. Här är jag. -Är det du?
Är du okej?
Ja, men lite hjälp vore bra.
Är det din bil?
Ja, det är min bil!
Det är hans bil.
Solen började gå upp, och vi bad Hammond att komma iland
för att få reda på vad i hela världen stod på.
Du har en hel del att förklara.
Mycket att packa upp.
-Godmorgon. -Ja, godmorgon.
Var börjar vi? Varför står din bil där?
För det var där som båten dumpade mig.
Vilken båt?
Jag lät frakta den från Nordamerika...
-Jaha? -De kom hit,
packade in den i plast, slängde av den och mig med.
Så gick det till.
Jag tror... Jag antar...
att det pågår en hel del handel mellan de två länderna, eller hur?
Va? Så du menar... att Colombia exporterar
-nåt till Amerika? -Exakt.
-Och sen kommer båtarna tillbaka tomma? -Jag tror att det är... Precis.
Jag tror att det är mer av vad det nu är som går till Nordamerika, fulla laster.
Sen åker de tillbaka och man kan få billig skjuts.
-För en struntsumma. -Håll i.
Vad fraktar de?
Vad producerar Colombia?
Här står det. "De huvudsakliga jordbruksprodukterna
"i Colombia är kaffe,
"snittblommor, bananer, ris, tobak, skogsprodukter,"
vad som nu menas med det, "och räkor".
Det är säkert räkor.
Ja, men vi undrar varför de inte släppte av dig
-till exempel i en hamn? -Jag vet.
De bara... De gör inte så.
Alla brukar visst... Det verkade helt normalt för dem.
Plasta in den. Dumpa den.
-Dumpade de dig också? -Ja.
Vad står det på den? "Global Auto."
Ja. GAK.
Global Auto Kings. De sa att det var företaget.
Vårt problem är nu hur du ska få din bil därifrån och hit?
Jag hoppades att "vi" skulle göra det.
-Det är därför ni är här. -Nej.
Om du lyssnade noga, sa han
hur du ska få din bil därifrån och hit.
-"Du" i singular. -Det betyder du.
-Du sa inte "vi". -Du tvingade oss att vakna klockan fyra.
Till slut gav James sig och gick med på att dra iland Hammonds bil.
Okej, May. Kom igen nu.
Vad är det, James... Jag menar...
Den har 49 hästkrafter. Den går sönder. Hämta jeepen.
Kan vi inte hitta en liten hund som kan dra den istället?
-Hämta jeepen. -Hämta vad?
-Den här... -Vad har du?
En jeep. Den är där.
Hämta hit den, då.
När jag kom tillbaka i HBTQ-jeepen tackade Hammond mig.
Genom att driva med mig.
Väldigt bra gjort av dig, förresten.
-Eller hur? -Jag är stolt över dig.
-Varför är du stolt över mig? -Du har gjort rätt.
Det är en tuff sak att göra och du har gjort det.
Du kommer att bli mycket lyckligare.
Ska jag hjälpa dig att få upp
-din bil ur havet? -Gärna.
-Håll klaffen, då. -Okej.
Jag trodde att du skulle bli snällare nu när du kommit ut.
Vi band fast repet och väntade sen på rätt våg
som skulle hjälpa oss.
Kör nu!
Ja!
Nej, inte alls bra.
Sen insåg jag att vi gjorde helt fel.
Det där är antagligen en pickup.
-Eller hur? Fyrhjulsdriven? -Ja. Du gissade rätt.
-Okej. -Ja.
Varför går du inte ut dit,
skär bort plasten och kör hit den
genom att använda motorn?
Det är en bra idé.
För när man kör en bil
använder man inte nån annans bilmotor.
-Man använder sin egen. -Ja.
Medan Hammond packade upp sin bil
vände James och jag vår uppmärksamhet mot hans Fiat Panda.
Jag köpte den från en engelsk familj som hade köpt ett hus i Toscana.
Och den här lilla Pepe...
Pepe, Pandan. De älskade den.
Vet du... Jag vet allt om den här familjen.
Bilen har använts för att hämta deras vänner från Pisas flygplats.
Tveklöst.
Och bland deras vänner finns redaktören på Guardian...
-Ja. -Tony Blair.
-Cherie Blair. -Sting.
-Alan Yentob. -Ja.
Varenda lättviktssocialist i England har suttit i den här bilen.
De gjorde säkert sin egen olivolja också.
De var verkligen socialister.
När de sitter där med sin prosecco...
"Vi bryr oss om. Vi väcker medvetenhet."
Väcka medvetenhet betyder att man inte gör nåt alls.
De hade säkert en liten gubbe i byn som...
Medan Pet Shop Boy babblade på
hade Hammond äntligen befriat sin pickup.
Olyckligtvis startade den inte.
Nej.
Efter att ha sköljts av vågorna ett tag vadade han iland igen
och kom på den idiotiska idén att Fiaten skulle fungera som ankare
och jeepen skulle bogsera upp bilen.
Okej, bromsen är inte på och växeln är i friläge.
Okej, du är redo.
Jag också. Jag spänner repet.
Så där.
Det ser bra ut.
Nej. Nej.
Du drar ut mig i vattnet, Clarkson!
Sluta!
Vad gör du där?
Du drog ut mig i vattnet, din mupp.
Fan!
Tack vare Hammonds dumma idé
blev kamerorna i min bil helt förstörda.
Så vi beställde en taxi,
skickade honom till stan för att hitta en riktig bärgningsbil,
och när han kom tillbaka bad han Jeremy av alla människor att sköta vinschen.
Rör du på dig?
Ja, det gör jag!
Ser du, du driver med folk som gillar vinschar och sånt,
men säg inte att du inte gillar det här.
Det är otroligt
hur mycket kraft man kan få av en liten elektrisk vinsch.
Tycker du inte...
Har han nån sorts vinsch-fantasi?
Nej, jag stängde av honom.
Vi sitter bara här och kollar så att lampan inte lyser rött,
för då är vinschen överhettad,
och det verkar han tycka vara upphetsande.
Du måste stoppa, Jeremy.
Du kommer att dra in mig i skjulet.
Det enda är,
fast vi har gjort det bra,
att de här tre bilarna vi har
är alla gjorda för terrängkörning
och ändå kunde de inte vara mer olika.
Du drar mig genom byggnaden, Jeremy.
Det är sant, det är en fin trio bilar.
Vi har min,
som köps av folk som kryssar runt på gatorna i San Francisco,
Key West, Brighton och Sydney.
Och så din, som köps av folk som...
-Stoppa, Jeremy! -...vill känna sig som bättre människor.
-Ja. -Så om du har ett semesterhus
medan folk i världen är hemlösa och svälter
känns det okej, så länge som man har en Fiat.
Fan!
Hammond, din idiot.
Jag kunde inte göra nåt, jag hade ingen styrning.
-Jag var... -Varför sa du inget?
Jag skrek på komradion.
-Ni drog mig genom en byggnad. -Den här bilen har varit älskad sen 1991
och du dyker upp från jävla Wales,
eller Nordamerika eller var du nu har hållit hus
och har redan förstört den.
Det har blivit lite pannkaka.
Vi får fixa det.
Vi behöver kommunikationsmedel, bra organisation...
Vad är det?
-Det? -Min stege.
Har du köpt en bil som du inte kan komma i och ur utan stege?
Den är rätt hög.
Det är det värsta jag någonsin har sett.
Den är briljant. Kolla in.
Det var typ den bästa julen jag någonsin har haft.
Att öppna den ute på havet.
Jag kunde inte bärga mig, och sen... Flammorna.
Och vad är det där
för en hemsk räv med döskallehuvud?
Det kallas inspiration. Jag har redan naturbilder på den.
Det är ju briljant. Muntrar det inte upp er lite?
-Nej, det muntrar inte upp mig. -Jo, då. Det får er att bli lyckliga.
Hittills har Hammonds pickup förstört allt på stranden
och alla mina kameror, samt kostat oss tio timmar.
Så vi sa åt honom att hålla tyst och försöka få den att fungera.
Och när han hade gjort det...
Ja!
...åkte vi in till Cartagena för att köpa några kameror.
Den här Jeep Wrangler hard tail kostar £8,000.
Och allt på den fungerar utmärkt.
Och med min Hercule Poirot-hatt på
skulle jag säga att den här bilen ursprungligen såldes i Japan,
för tv, cd-spelare och navigatör är på japanska,
vilket innebär att jag inte kan använda dem.
Och sen är det små klistermärken överallt.
Titta: "Hysteric Glamour."
"CDC Rockers."
Det känns väldigt japanskt.
Så den tillverkades i Ohio, fraktades till Japan,
exporterades till England och sen fraktade jag den till Colombia.
Den här har alltså gått 19 000 mil på vägar,
men dubbelt så långt till sjöss.
Men jag tror att den blir idealisk till vildmarksfotografi,
för det är ju en fyrhjulsdriven jeep.
Så jag kan använda den till att spåra en snöleopard med.
Den har en fyraliters rak V6-motor, så jag kan köra ikapp en dykande örn.
Och inget tak såklart och nedfällbar vindruta.
Så jag har 360 graders sikt för kameran.
Nu lite info om min 1998 års modell Chevy C/K Silverado.
Det är en amerikansk pickup i fullstorlek,
den har gjorts lite större med en höjningssats och ändringar
som jag ska berätta om senare.
Viktigast av allt har den en rejäl, 7,4-liters V8-motor,
väldigt lågtrimmad,
som gör att den ryker massor.
Jag har fyrhjulsdrift, med hög och låg utväxling.
Det, och bilens kraftiga höjningssats tar mig vart som helst.
De flesta vildmarksfotografer hade liknande bilar.
Man ser inte dem på tv-programmen med Attenborough och så,
för det här är bakom ridåerna. Det är så här de tar sig dit.
Nu när vi är ensamma ska jag berätta lite om min bil.
Jag vet vad ni tänker. "Det är bara en Fiat Panda.
"Och de är i Sydamerika,
"de kommer säkert att köra i svår terräng." Ja.
Men låt mig säga det här,
det som krävs för seriös terrängkörning är att bilen är liten och lätt.
Det är den här.
Det är en liten bil. Den väger 780 kilo.
En fjärdedel av vad Hammonds löjliga monstertruck väger.
Den är fyrhjulsdriven och är tillverkad i Österrike.
Väldigt pålitlig.
Den har en lutningsmätare,
så jag ser när jag håller på att välta.
Den är perfekt. Allt funkar, fläkten, kylaren, alla instrumenten.
Allt är perfekt.
Men sen...
Mina mätare har just pajat
så jag kommer inte att ha nån information.
Problem med den italienska elektroniken?
Den är helt okänd.
Höjningssatsen som den förra ägaren har satt in
har inte förbättrat styrning och komfort.
Hur känns det att vara lång?
Förlåt honom. Han är helt till sig.
Äntligen kan han vara sig själv och det är bra för honom.
Snart kom vi fram till den vackra staden Cartagena med sin stadsmur,
vilket var dåliga nyheter för den ovackra Trump-bilen.
Vänta lite.
Vänta.
Är den här muren viktig och typ gammal och värdefull?
Sextonhundratalet, Hammond, så gammal är den.
Det är en världsarvsstad. Ett världsarv.
Om den är så gammal, så gör det väl inget om den får en törn?
Vilken idiot.
Herregud.
Om jag bodde i en världsarvsstad omringad av stadsmur
skulle jag inte vara glad att se den där köra in.
Jaha.
Herregud.
Det här är smalt.
Det kommer en ambulans.
Det är en riktig ambulans.
Fan också.
Ambulansen kommer hitåt, Hammond. Skynda dig.
Det kommer en ambulans. Du måste flytta på dig.
Jag kan inte.
Herregud.
Jösses, kom igen.
Jag skäms.
Kom igen nu, Hammond.
Du måste härifrån. Kör över allt bara.
Rapport över situationen.
Hammond har orsakat en tio timmars försening i schemat
och dödar nu en man.
Ursäkta.
Det där var illa.
Efter att jag hade betalat för den förstörda frukten...
Här.
Jag ber om ursäkt.
Vi dök in i en labyrint av smala gator
för att hitta en kameraaffär.
Det var lätt gjort för jeepen och Pandan.
Men...
Ja. Ett försök till. Jag klarar det här.
Ge mig en minut.
Jag är strax härifrån.
Jag vet inte varför Hammond och May tycker att Wranglern är
en gayikon.
När shoppingen var avklarad
möttes vi för en kameraredovisning.
Ännu en gång, hade Hammond överdrivit.
Vad har du köpt?
Allt.
Vet jag nåt om vildmarksfotografer,
så är det att man behöver utrustning. Det här är en midjeväska.
Här har jag ett urval av fokusfixerade objektiv.
Ett riktigt coolt... Det där är ett makroobjektiv för riktiga närbilder.
Det här är ett 50 mm fokusfixerat, snabbt, fint objektiv.
Sen har jag en sele till.
Det här är för själva kameran.
Filter för blixtaggregat.
Det finns två blixtaggregat, det ena kan trigga igång det andra.
-Så man stannar till... Sluta. -Va?
-Man stannar till vid ett djur... -Ja.
-...och ska fotografera det. -Ja.
Djuret kommer att springa sin väg. Man måste vara snabb.
Hur stort eller litet djuret än är, kommer jag att ha rätt objektiv...
-Ja. -...och rätt blixt till det...
Men du får hoppas att det är dött, annars springer det iväg.
Och naturligtvis, det viktigaste,
själva kameran, väldigt fin...
-Vi minns den. -Och det viktigaste är
teleobjektivet.
Ska jag visa vad jag har köpt?
-Ja. -Jag har inte brytt mig om sånt där.
Jag har bara köpt en kamera med teleobjektiv.
Inte en sån du har, men en sån där.
Det här är allt jag har. Allt som behövs.
-Är det verkligen allt? -Ja.
-Det är allt jag behöver. -Jaha...
Tänker du fotografera djur i det här landet?
Det är en kamera för perversa.
Nej, det är en Daily Mail-kamera.
Exakt, det var det jag menade.
Den är så tung.
Så klart den är. Massor av glas.
Ta bort de där. Nu ska jag visa vad jag har köpt.
Okej.
Det där är en kamera.
Om vi hade blivit ombedda att fota på en 21-årsfest...
-Perfekt. -Välkomna till 2018.
Allt som du har i hela den där uppsättningen finns i den här.
Visa mig ditt zoomobjektiv.
-Titta på linsen... -Är det kallt ute idag, eller?
Titta på zoomen.
Kvinnan i affären sa att den här kameran tar bra bilder.
Det räcker för mig.
Ivriga att börja, gick vi ut på gatorna
och började genast djurfotograferingen.
Flytta på dig, James, du står i vägen.
Fan.
Jag måste stå längre bort.
Vänta, jag trodde att jag såg en insekt, men...
Ringblixt.
Jösses, jag har makron på.
Stanna kvar, duva.
Skräm den inte.
Ur vägen.
-Ursäkta. Stör jag dig? -Ja, det gör du.
-Det gör du också. -Du behöver inte vara så nära.
Hallå, hästen.
Till slut kom vi in i det.
Fick den.
Titta på min duva.
Efter bara 20 minuter
firade vi ett väl utfört jobb.
Jag har den här hunden.
-Du fick den på hästen. -Jag fick den enfaldiga duvan.
Vi har fått ihop rubbet.
Många hundar och hästar.
-Bra bild? -Och spindlarna...
Spindeln försvann.
Men jag fick hålet där spindeln... Dess bo.
-Där spindeln levde. -Boet.
-Vänta lite, ursäkta. -Det är sånt de vill ha.
Grabbar, vi har fått ett meddelande från mr Wilman.
-Va? -Vad vill han?
Dåliga nyheter, är jag rädd.
"Amazon vill inte bara ha bilder på duvor, hundar och flugor.
"De vill ha intressanta grejer också.
"De insisterar på att följande inkluderas.
"En kondor, en glasögonbjörn, en jaguar
"och en flodhäst.
"Och de måste vara vilda, ni kan inte bara gå till zoo."
-Flodhäst? -Flodhäst? De finns inte här.
-De finns väl inte här? -De lever i Afrika.
Men hur ska vi fixa det, då?
Hur fan ska vi kunna ta en bild på en flodhäst i Sydamerika?
-Tja, du har ju ett långt objektiv. -Jag vet,
men jag får stå på ett väldigt högt berg
-för att se Afrika. -Det räcker nog.
Jag vet vad vi inte får se så länge vi sitter här...
Följande dag, beväpnade med våra nya och utmanande instruktioner,
bestämde vi oss att starta tidigt.
Men tyvärr...
Vad var det?
Startmotorn fortsätter att tändas fast motorn går. Vänta.
Den gör det bara ibland, den...
Så, ja.
Bättre. Nu är det fixat.
Allt är bra.
Jag skulle vilja döpa min...
Jösses!
Vilket hemskt ljud.
Vi lämnade Hammond att reparera Trump-bilen
och May och jag åkte iväg.
Räkfiske och skogsprodukter lönar sig tydligen.
Titta vilka båtar.
Jag vet, otroligt, inte sant?
Man ser ofta det, att de enklaste råvarorna
ger en otrolig rikedom för några få privilegierade.
Ja.
Nu lämnar vi Cartagena
i jakten på många intressanta djur att fotografera,
inklusive en flodhäst.
Den är knepigast.
Många svåra utmaningar ligger naturligtvis inför oss.
Det kommer att vara täta skogar...
Vulkaner...
Förrädiska bergspass.
Jösses.
Fruktansvärt väder.
Men vi oroade oss inte i onödan för vi hade ju våra bilar.
Fotografer gillar att låtsas att allt är mer komplicerat
än det behöver vara.
Lådor, objektiv, väskor, du vet. Allt det där som Hammond har.
Vildmarksfotografer gillar att låtsas
att livet måste vara svårt.
Leva uppe i ett träd i tre veckor, frysa ihjäl på ett isberg
för att ta en bild på en isbjörn och så vidare.
Men det kan vara bekvämt.
Bilen kan göra allt bekvämt.
Kör dit, ta en bild, kör tillbaka.
Tråkigt nog, medan vi tog oss fram snabbt och bekvämt,
var fototillfällena lite sällsynta.
Mer kor och getter.
Inga vilda, intressanta djur.
Nej, det är sant, du har rätt.
Död hund.
Men en rätt fin hund.
Den var fin när den levde.
Inte heller vår kollega, nu på resande fot, hade tur.
Kom ut. Kom igen.
Sluta gömma dig bakom det jävla trädet, din lilla...
Och irriterande nog för mig, på de här landsvägarna
började jeepen visa sitt sanna jag.
Herregud.
Åket är inget bra.
Jösses.
Jag ska ju bevisa
att vildmarksfotografi är enkelt och bekvämt.
Jeepen gör mig lite besviken här.
För att få en paus från det eviga guppandet,
föreslog jag att vi skulle stanna och fota ett djur som alla gillar.
Åsnan.
Kom igen.
Mitt långa objektiv såg nåt rätt störande.
Det är en man långt bort i bilden.
Vänta lite.
Så jag gick med vår tolk för att prata med folket i byn.
Kan du fråga
om den unga mannen
hade umgänge med åsnan,
eller såg jag fel?
De säger ja. Det stämmer.
-Vad sa han? Är det normalt? -Inga problem alls.
Normalt?
Så ni har alla...
...njutit av åsnesällskap.
Ja, de säger att det är som första frun,
deras första älskarinna.
Vad trevligt.
Är alla åsnor lovliga? Allihop? Eller bara...
Alla? Hingstar och ston?
Nej. Bara med stona.
Så de har inte sex med hingstarna.
För det skulle ju vara... konstigt?
De sa här någonstans.
Hallå där.
Åsnor.
Då ska vi väl fota åsnor, antar jag.
Utmärkt.
-Försök att inte föra oväsen. -Visst. Oroa dig inte.
För den här är särskilt skygg.
Vänta.
Vi åker härifrån. Nu.
-Va? -Vi åker.
Det verkade vara ett mysigt litet ställe.
Varför var vi tvungna att ge oss av?
Har du gjort nån upprörd?
Antingen har han gjort nåt hemskt misstag,
eller fått solsting. Han är röd i hela ansiktet.
Varför odlar colombianerna inte bara nåt?
Det måste väl finnas nån sorts planta
som de som bor här ute i bushen kan odla
och sälja runtom i världen.
Istället för att strula med djur.
Vi fortsatte framåt, smärtsamt medvetna om
att vårt uppdrag inte gick bra.
Vilka foton har vi oss emellan hittills?
Har nån av er nåt som skulle passa som en Amazon skärmsläckare?
Jag har en selfie med en åsna.
Ja, du skulle inte vilja använda mitt åsnefoto,
det är ett som är säkert.
Vi har ingenting hittills.
Men då...
Vänta. Vad är det här?
Det ser ut som en grävling som lagt en rejäl dynghög.
Nej, det är en myrslok.
Du har rätt. Det är en myrslok, men det är bara bilden på en.
Men de korsar alltså vägen här.
Vänta lite. Om de korsar vägen här, kan vi väl bara vänta. Varför jaga dem?
Jag tror att de har satt upp skylten på fel ställe.
För...
Ingen myrslok har korsat vägen. Vi har stått här i åtta minuter.
Tre minuter därefter insåg vi att vi måste ta fram en karta
och bli radikala.
Okej. Här bor inga glasögonbjörnar.
Inga kondorer eller jaguarer heller.
-Så vi åker till... -Vi måste... Ja.
Vi är...
Vi är här, strax utanför Cartagena,
och måste åka ner...
Ner här och in i Amazonas regnskog.
Nationalparkerna, bergen.
Proffsen åker till de rätta livsmiljöerna.
Jag vet det, för jag lutar mig mot kameran som ett proffs.
Ett av huvudmålen på vår lista var jaguaren.
Och de lever huvudsakligen i regionen Santander
som låg 65 mil bort.
Så vi sadlade om och förberedde oss på en lång tripp söderut.
Jag skulle gärna säga hur snabbt mina 49 hästkrafter tar mig,
men den elektroniska hastighetsmätaren
slutade fungera när Richard Hammond drog ut mig i havet.
För att få tiden att gå hittade jag på en liten lek.
Hammond, kan inte du köra upp bredvid din kollega
i hans enliters-Panda
med din 7,4-liters monstertruck
och så ser vi vilken bil som är långsammast?
Okej.
Tre, två, ett.
Lillkillen kör förbi.
Det är James May. James May vinner!
Det är allt jag har.
Kom igen, Hammond.
Det är verkligen allt jag har.
Lätt.
Richard "Skrothögen Trump" Hammond har förlorat
och förlorat stort. Riktigt stort.
Du ska inte ta det personligt eller så,
men din bil är verkligen en skrothög.
Riktigt skärp.
Vänta bara. Den kommer att visa vad den går för, och ni kommer att slås av häpnad.
Jag skulle verkligen vilja se hur det ska gå till.
Efter många timmar i världens 25:e största land,
närmade vi oss äntligen jaguarregionen.
Och den långa resan hade gjort underverk för Hammonds £11,000-pickup.
Varningslamporna på bilen visar för närvarande
behov av motorunderhåll, nåt sorts bromsfel
och fel på ABS-mätaren.
De lamporna som visar vilken växel jag använder finns inte.
Koncentrerar vi oss inte, Hammond?
Jag pissade nog på mig.
Den där bilen är värsta exemplet på ingenjörskonst någonsin.
Eftersom jaguarer inte finns i städer,
trängde vi oss långt in i djungeln
längs en grusväg som en gång var en räls byggd av britterna.
Jaguarer är väldigt svåra att se och de är väldigt ovanliga.
Fast man vill inte stå öga mot öga med en.
De har väldigt starka tänder.
De dödar sitt byte genom att hugga tänderna i huvudet och krossa hjärnan.
Det här är en riktig djungel.
Hallå.
Jag är i en brittisk järnvägstunnel.
Åh, nej, Hammond.
Tunnel.
Sluta.
Jag var tvungen att göra det. Sån är lagen.
Vi körde länge längs det oanvända spåret
tills HBTQ-Jeremy stannade.
Mina herrar, det här är lite förvirrande.
Vi närmar oss en bro.
Skyltarna säger inga bilar, personer, motorcyklar eller hästar.
Vad är den till för, då?
Strax därefter fick vi svaret.
Okej, James, varför går du inte bara...
Han går på riktigt.
James gillar inte höjder.
-Såg du att den rörde sig? -Ja!
Vad är det där? Vänta.
-Det är en, två... -Försiktigt.
Den är två, två och en halv meter.
Det betyder att jag måste köra... Jag kan inte...
Den har breda däck. Du får köra på ytterkanten.
Ja...
När jag kommer hit...
Min bil är bredare än så.
Och det är bredare än mitt hjul, det går inte.
Och så högt.
Vad kan det vara, nästan hundra meter?
Ja, nästan.
Oj.
Även om Hammond vanligtvis inte är olycksdrabbad, körde jag först.
Säkerhetsbältet av eller på?
Av, för vilken skillnad kan det göra?
Allvarligt talat.
Jösses.
Herregud, det är riktigt...
Riktigt smalt där.
Fart? Nej. Jag tror inte det hjälper.
Okej, jag klarade det. Bra.
Du kommer att skita på dig när du gör det här, Hammond.
Det var ju en tröst.
Jag gör redan det, bara av att titta på.
Spindelmannen May körde över så fort han vågade.
Inte titta ner. Tänk på andra saker.
Sen var det stora Donalds tur.
Herregud.
Det enda sättet jag kan göra det här på är att titta på däcket på förarsidan
och hålla det så nära kanten som möjligt
och be till Gud att det räcker.
Jösses.
Jag skakar hela jag.
Jag klarar det här. Jag ska bara titta på skogen.
Inte titta ner. Bara på skogen.
Jösses, nu är jag för nära kanten.
Herregud.
Jag mår illa.
Jag tar mig över.
Att köra över bron är bara en del av min resa.
Vem är det som klapprar på min bro?
Herregud.
Inte bockarna Bruse-leken.
Jag flyttar på jeepen
om du svarar på en enkel fråga om progrock.
Jag vet inget alls om progrock.
Vem är basisten i Barclay James Harvest?
Nolan Sisters. Jag vill av den här bron!
Låt mig köra härifrån. Jag kommer att kräkas.
Efter ett tag blev Hammond riktigt irriterad,
så jag gav upp leken.
Och snart blev allihop irriterade.
Det kom flera ej väl underhållna broar.
Herregud.
Hettan var tryckande.
Resan och jeepen blev allt jobbigare.
Jag gillar inte den här bestraffningen.
Och sen...
Har din bil gått sönder?
Ja.
Men det var en bra plats att gå sönder på.
-Hurså? -För titta...
det finns en liten stig som Hammond och jag kan köra på...
Iväg med er.
Låt bli. Rör den inte.
-Låt den vara. -Jag försöker hjälpa till.
-Jag måste vända om. -Försök inte hjälpa till. Gå iväg.
Alla är på lite dåligt humör.
Kanske för att det är så varmt.
Det kan vara därför.
Han vill inte att vi ska hjälpa till, va?
Ursäkta.
-Jag såg inte stötfångaren. -Jag krossar dina lyktor
för jag hade mitt huvud precis där.
Stick härifrån.
Vi klarar oss. Bara vi får syn på en jaguar så blir allt bra.
-Ja. -Kasta, bara.
Nu ligger vi illa till.
Hammond!
Din... idiot!
-Jag visste inte att du var där. -Hammond!
Vad...fan gör du?
Jag satt fast.
Jag visste inte att du var bakom mig.
Använd backspeglarna!
Du har krossat framdelen på min bil.
Det där spårade ut helt plötsligt.
Ena minuten är alla vänner och allt flyter på.
Sen börjar en av ens vänner slänga stenar på den andra.
Problemet är att vissa är vänsterextremister, som James May.
Andra är högerextremister, som Richard Hammond.
Och vettiga människor i mitten, liberaler som jag,
som får lida för det.
Jag lagade Fiaten och var på väg igen.
Den här bilen är fantastisk.
Men sen...
Jag tappade visst avgasröret.
Mycket tack vare de vackra omgivningarna
lugnade alla snart ner sig.
Utsikten på vår högersida är helt spektakulär.
-Underbar, inte sant? -Ja.
Fast vi är ju inte i djungeln längre,
vilket innebär att jag grillas.
Har du ingen fuktkräm med dig? Det borde du ha.
Nej, Hammond, jag har ingen fuktkräm med mig.
Vad är det här?
Det visade sig att även det söndriga avgasröret fick mig på bättre humör.
Det här är så grymt. Som att delta i ett rally.
Jag råkar veta att Tony och Cherie Blair
var stora fans av världsmästerskapet i rally.
Jag tror de deltog i ett par av dem i hemlighet.
De ville inte att man skulle veta om det.
De tyckte väl att det skulle förstöra deras rykte.
Till skillnad från att starta ett krig.
Lite senare fick mitt teleobjektiv syn på några djur.
Jag tror inte att Amazon skulle älska att ha den som skärmsläckare.
Men vi måste fortfarande skaffa fram en jaguar.
Eftersom det är ett nattdjur,
hoppades vi på mer tur när skymningen föll.
Men förutsägbart...
Är mina strålkastare på?
Nej, de funkar inte alls.
Det är visst havsvatten i dem.
När vi försökte fixa problemet kom Tony Blomqvist.
Jag kan inte... Lyssna.
Det låter rätt vattnigt.
Ett gurglande ljud.
Släng inga stenar på oss.
Lugna dig. Säg nåt på kinesiska.
Förlåt för att jag körde på din bil.
Förlåt att jag slängde sten på dig. Fast inte på huvudet.
-Okej. Nu är vi ett team igen. -Ja.
-Jag bad om ursäkt till James. -Ja.
-Han bad om ursäkt till mig. -Alla är okej.
-Alla har bett om ursäkt. -Alla är glada.
Vi spände fast några lampor i fören på Trump-bilen
och återupptog vår jaguarjakt.
De här lamporna är värdelösa.
Jag lyser bara upp träden där borta,
och himlen där uppe. De är inte till nån hjälp.
Efter att ha kört långt in i djungeln
kom vi fram till exakt den sortens plats där jaguarer håller till.
Det här verkar otroligt lovande.
Det viktigaste är att vara tyst.
Tyst och stilla ska det vara medan jag riggar upp kameran.
Tyvärr hade inte tyst-PM:et nått Donald och Tony.
May, jag kan inte... Mina lampor sitter för högt. Jag måste upp...
Herregud. Tyst, sa jag ju.
-Tack. Vänta. -Jag...
Jag stannar här nere, så kan du se högre upp.
Nu ser jag inte på grund av dina lampor.
Jag tänkte åka iväg.
Jag åker iväg, kompis. Du åker ditåt.
Har ni två funderat på att vara lite tystare?
-Va? -Lite tystare, kanske?
Åh, nej. Jeremy, jag står väl för nära dig?
Nej, det går bra.
-Är du säker? -Ja, men stäng av.
-Va? -Stäng av motorn.
Va?
Stäng av motorn.
Visst. Ja.
Ursäkta. Jag hade växeln i.
När mina kollegor äntligen tystnade började vi vänta på jaguaren.
Experterna säger att det kräver ett otroligt tålamod.
Jag är uttråkad, jag är uttråkad och blir uppäten av myggor.
Jag är uppäten och också uttråkad.
Om en jaguar kom nu, skulle jag inte se den.
Mina ögon sluts...
...av leda.
Vad ska vi göra?
Jag vet inte, men det är tråkigt.
För ärligt talat, sanningen är
att folk kan komma ut hit i 40 år utan att se en jaguar.
Vi skulle kunna använda mina kamerafällor.
-Va? -Vad är kamerafällor?
Man riggar upp dem och de reagerar på djur och tar kort på dem.
-Har du såna med dig? -Ja. I väskan.
Jaha, och varför i helvete sa du inte det när vi kom hit?
-Ingen frågade. -Så...
Ja, Richard, hämta dina kamerafällor...
Vilken bra idé.
Okej. Plan. Jag gör det.
Jag kom just på en sak.
Jag har en jaguar i bakluckan. Ska jag släppa ut den?
Efter ett tag hade Hammond tapetserat områden med kamerafällor.
-Och vad gör vi nu? -Väntar.
Ska vi bara vänta på ett djur som går förbi och blir plåtat?
-Ja. -Hur vet vi att kameran plåtar?
Vi vet bara.
Jag måste skita.
Jag ska meddelat media.
Jag bara sa... Oroa er inte, jag klarar mig själv.
Ursäkta.
Det är all den utländska maten.
Han är inte en så van friluftsmänniska som han vill verka,
för han har säkert inget toapapper.
Han kommer säkert bara att använda en len sten.
En len sten?
Det är vad prickskyttar använder när de sitter på vakt ute i bushen.
De torkar sig med en len sten.
Varför en len sten?
Jag antar
att det är obekvämt med en kantig.
Ja, men...
Man skulle väl kunna använda ett blad i djungeln, antar jag...
Efter mycket debatt om hur säkerhetsstyrkor torkar sina rumpor,
kom Hammond tillbaka och jag insåg plötsligt hur dumma vi var.
Fungerar de med rörelsevakt?
-Ja, om ett djur... -Varför sitter vi kvar här, då?
Du har en poäng där. Det är bättre att vi åker härifrån.
Vi använder oss av Bear Grylls inställning till naturhistoria.
Det låg en stad... en mil härifrån.
Varför åker vi inte dit, tar en drink,
checkar in på hotellet. Hur låter det?
-Och sen kommer vi tillbaka imorgon... -Ja.
-...och kollar kamerorna. -Ja.
Det är så man ska göra. Det står i instruktionerna.
Det är så man gör. Man riggar upp...
De goda nyheterna gjorde att jag fick lust att hitta på lite bus.
Efter att May hade gått och lagt sig på hotellet
smög Hammond och jag ut
för att driva lite med honom.
-Han parkerade bilen här. -Ja.
Vi vänder på den.
Kan du föreställa dig hans min när han kommer ut på morgonen?
Han minns exakt var han parkerade, för det är sån han är.
Så han kommer att tro att han blivit galen.
Hur ska vi göra det?
Vi studsar den.
Redo? Bra.
Ett, två, tre, flytta.
Ett, två...
Nästa morgon blev James väldigt förbryllad
och Hammond och jag kontrollerade de förstörda kamerafällorna.
Har jag fattat rätt?
-Massakrerade jaguaren din kamera? -Ja.
-Bet den verkligen den? -Ja, den är full av bitmärken.
-Han har gjort sönder den. -Ja. Han har gjort sönder den.
-I alla fall... -Men det här är det viktiga.
Fick vi några bilder?
Okej, titta.
-Nej. -Nej.
Nåt triggade den. Ett blad, kanske?
-Titta. Där! -Var?
-Där. Det är... -Där är den!
-Där går den... -Se hur kamouflerad den är.
Där är huvudet. Det är verkligen huvudet.
-Där. -Ja, men trädet står i vägen.
Det är omgivning. Det är miljö.
-Vad är det? -Det är när den blev förstörd.
Där är munnen. Och morrhåren.
-Nej. -Det är hans...
Det är när jaguaren biter.
En actionbild.
-Den fullkomligt skriker fotopris. -Ja.
Ögonen.
Det där är en fin bild.
-Och vi kan gå vidare. -Ja.
Vi har prickat av det. Det var spaderässet, jaguaren.
Det var Saddam Hussein.
Nu måste vi ta hans söner...
Uday och den andra. Vad hette hans andra son?
Edgar.
I NÄSTA AVSNITT
Nu har vi kört 32 mil
för att fotografera spader kung,
Edgar Hussein Paddington.
Skit också!
Se på dig med ett hjul i luften.
Tyngdkraften tar dig ner,
sen kör du bara upp på andra sidan.
Herregud.
Stopp.
Stanna. Den går sönder.
En björn! En björn!
Totalt har vi åkt upp 4 700 meter.
Inget att göra. Vi måste högre upp.
Hitta Colin Kondor.
Den där kokar på riktigt.
Du förstör våra bilar,
du har bara syrgas till dig och din bil
och vi ser ingenting!
Vi är 40 mil från ekvatorn,
på en vulkan i en ordentlig hagelstorm.
Det störtar in där bak.
Hur mycket hagel finns det i skyn?