DETROIT USA
DET CARIBISKE HAV - VENEZUELA GUYANA - BOGOTÁ - COLOMBIA - PERU
BEIJING KINA - CHONGQING
ULAANBAATAR MONGOLIET
DET KASPISKE HAV - GEORGIEN TBILISI - ASERBAJDSJAN - BAKU
PARIS - FRANKRIG - BOURG-ST-MAURICE
STORBRITANNIEN OXFORDSHIRE - LONDON
SKOTLAND
SVERIGE - OSLO - STOCKHOLM
TIDLIGERE...
Se den. Det er en solid bil.
Er det ikke en meget populær bil i bøsseverdenen?
Er det?
-Det er Hammond. -Det er Hammond.
Er det din bil?
Ja, det er min bil!
Hvorfor er din bil der?
Det er, fordi båden satte mig af der.
Så kom de hertil,
den blev pakket ind i polyætylen og smidt ud over rælingen med mig i.
Sådan gør de.
Hvad står der? "Global Auto."
Ja. GAK.
De sagde, at det var selskabet.
Jeg købte den af en engelsk familie, der havde købt et hus i Toscana.
-Tony Blair. -Cherie Blair.
Sting.
Samtlige letvægtssocialister i Storbritannien har været i den bil.
Vi forlader nu Cartagena
i vores søgen efter mange interessante dyr at fotografere.
Rejefiskeri og skovprodukter giver tydeligvis godt.
Se de både derude.
Det er fantastisk, ikke?
Man ser ofte, at de mest ydmyge handelsvarer
giver utrolig rigdom.
Det er en af de dummeste stykker ingeniørarbejde nogensinde, den vogn.
Nå. Jaguarer er meget svære at se og meget, meget sjældne.
Det er den rigtige jungle nu.
Du godeste, jeg tror, jeg har tabt udstødningsrøret.
Hvad skal vi gøre?
Folk kunne komme her i 40 år uden at se en jaguar.
Vi kunne bruge mine kamerafælder.
-Han parkerede sin bil der? -Ja.
Vend den om.
Så han kommer ud i morgen, og kan du forestille dig hans fjæs?
Han vil tro, at han er blevet vanvittig.
En, to, tre, flyt den.
En, to...
Fik vi nogen billeder?
Okay, se. Der!
-Der er den! -Det er dens hoved.
Det er spar es, jaguaren.
Det er Saddam Hussein.
Nu skal vi have hans sønner...
Uday og den anden. Hvad hedder den anden søn?
Edgar.
Med jaguaren klaret havde vi kig på vores næste mål.
Endnu et sjældent og sky væsen,
brillebjørnen.
Vi skal nu køre 320 km
for at finde den slags terræn, hvor vi kan tage billeder
af spar konge.
Edgar Hussein Paddington.
For at få tiden til at gå stod James for underholdningen
ved at prøve at overhale lastbiler i sin énliters Fiat Panda.
Okay.
Nej.
Han kan ikke se foran dem, fordi rattet sidder i den rigtige side.
For fanden da.
Så han må kaste sig ud af...
Og så er der den her tåbelige lyd, når han sætter i gang.
For fanden da. Kom nu, bil.
Åh gud.
Det nød jeg at se.
Okay, venner, jeg kan ikke blive ved med at overhale lastbiler hele dagen.
Min ringmuskel vil være i laser.
Hvad fejler han?
Jeg ved ikke, hvad han har taget, men han er helt fra den.
Han har spist mange rejer. Manden er idiot.
Som dagen gik, viste Trump-trucken sit sædvanlige, pålidelige jeg.
Du godeste.
Du godeste. Det er ikke godt.
Det er skidt.
Åh nej.
Åh gud.
Jeg har lige fået en besked om, hvorvidt jeg vil hjælpe hr. Hammond
med at reparere sin monstertruck.
Lad mig tænke over det.
Nej.
Ud med dig.
Luftkøler.
Ubrugelig.
Det kunne være værre.
Jeg kunne være ham der.
Ja.
Mit gæt er, at hans bremser svigtede,
og han har sat krog i et hul, så den ikke ruller tilbage.
Er det dig?
Dig?
Ja. Det var det, han sagde.
Okay.
Til sidst fik verdens bedste lingvist gang i sin vogn...
...og indhentet os.
Og næste morgen vågnede vi i den kønne bjergby Villa de Leyva.
Hvorfor har du gjort det her ved alle mine bukser?
Du sagde, du svedte.
Det gør jeg nu.
Det var en søndag morgen i et spansktalende land.
Den er kvart over otte.
Chancen for, at en buksebutik er åben,
nul.
Jeremy.
-Hvordan går det? -Godmorgen. Godt...
-Okay. -Rigtig godt.
Undskyld, det er ikke pænt. James og Richard klippede i mine bukser.
Hvorfor skal jeg genkendes her, for Guds skyld?
Da jeg havde løst buksekrisen, fortsatte vi videre.
Og til sidst ankom vi til brillebjørn-land.
Hør nu.
Jeg kan ikke lide dine bukser.
Han prøver i det mindste. Han gør en indsats.
Du burde være gået hele vejen.
Måske noget "vi er udendørs,"
måske nogle pæne chaps.
Ruskind, men udluftet bagtil.
Og du har valgt den rette farve.
Hvor har du fået råd?
Kan vi rette vores opmærksomhed mod bjergene nu,
-mod Paddington? -Din hud skaller.
-Du burde bruge fugtighedscreme. -Nej, den... Hvad?
-Du burde bruge fugtighedscreme. -Bare lidt.
-Hvorfor skulle jeg det? -Fordi din hud skaller.
Fordi du er tør. Du ligner noget, der er fundet i en pyramide.
Nå, men hør. Vi må rette vores opmærksomhed...
-Vi må rette vores... -Lad os se den her sarkofag.
Den vil jeg ikke have på British Museum.
Fremfor at finde mig i mere af deres hetz
insisterede jeg på at gøre klar og tage ud og lede efter Paddington.
Jeg ved ikke... Jeg har set et billede af bjørnene,
men jeg ved ikke, hvor store de er.
Er de 60 cm eller tre meter?
Jeg ved det bare ikke.
Man krydser selvfølgelig den slags diagonalt.
Lort!
Se lige dig med et hjul i vejret.
Kan vi prøve ikke at få det til at ligne et problem,
for damerne og herrerne vil tro, at vi er helt uduelige.
Jeg prøvede at køre op selv,
hvilket gik godt.
Fart og kraft.
Han har bare gravet et hul.
Så jeg bad Hammond om hjælp,
men forudsigeligt nok
valgte hans pickup det øjeblik til at skifte til ét-hjulstræk.
Du godeste.
Der var kun én løsning.
Kan du trække mig, fordi jeg...
Nej, jeg er meget tæt på at være ude.
-Det ved vi, du har medbragt en Jeep. -Ja, det...
Nå, jeg forstår.
Hver gang jeg åbner munden nu,
har I en reference...
Nej, det er fint.
Det er i orden. Vi er venner.
Med rebet koblet til var vi klar.
Så jeg giver dig et lille træk...
-Var det et lille træk? -Så er det nu.
Og så er det op til dig,
for jeg vejer ikke nok til at trække dig op, okay?
Sådan. Tre, to, én.
Spændende.
Ja, fortsæt.
-En Fiat Panda. -Ja!
Ja!
Jeremy Corbyn har lige trukket Freddie Mercury fri.
Genierne mødes.
Vi er vist ikke gode til næveslag.
Med den fadæse håndteret
fik Hammond sit firhjulstræk tilbage, og vi fortsatte på vores mission.
Nå.
En bjørnejagt.
Men snart...
Du godeste.
Hvad er der, Hammond?
Jeg tror, at noget i drivakslen er gået i stykker.
Og nu skal jeg trække Hammond op? Kors.
Okay, jeg trækker Hammond op.
Da min pickup var blevet trukket op,
fandt jeg hurtigt fejlen.
En ødelagt hjulaksel.
Jeg tror, at den har tohjulstræk nu.
Men selvom der havde været nogle få uheld,
kunne vores biler fragte os mageligt til et passende sted at se bjørne.
Jeg har en køleboks bag i Jeepen,
fuld af pikante, forfriskende drinks.
Temperaturen er perfekt.
Jeg er ikke forpustet, jeg behøvede ikke gå hertil.
Men fordi kamerafælderne var blevet ødelagt af jaguaren,
måtte vi denne gang bruge vores enorme tålmodighed.
Men snart...
Jeg keder mig!
-Jeg keder mig. -Keder mig.
Keder mig!
Så for at gøre livet mere interessant kørte vi videre.
Vi kører højere op ad bjerget...
Det er det værste terræn for Jeepens affjedring.
Hvor vil jeg gerne møde den mand, der satte de her kæmpedæk på.
Og kvæle ham.
Men det kunne være værre.
Vent.
Du godeste.
Jeremy Corbyn kæmper vist lidt.
På en måde har han fået den ned på hjulene igen.
Og den kører stadig.
Men så...
Åh gud.
Vent.
Der er et stort hul, drenge.
Ja. Ser du, det...
Det er ikke... Hvad snakker du om?
Det er enormt!
Men det er det ikke, vel?
Bortset fra, at det er det. Se det lige.
-Men... -Se.
-Nej. -Okay, nej.
Stop, og lyt til eksperten.
Vi skærer det her væk,
tyngdekraften får os derned,
og så kører vi bare op på den anden side.
Professor, hvordan regner du dog de ting ud?
-Du er udtørret. -Se dine dæk.
-Hammond, det er en monstertruck. -Der er kun træk i to af dem.
-Det er en monstertruck. -Den kører over biler.
Jeg har set dem gøre det i fjernsynet.
-Og de er tohjulstrukket. -Det er de faktisk, ja.
De er tohjulstrukket, og monstertrucks kunne let gøre det.
Da Hammond direkte nægtede at hjælpe,
klarede James og jeg det manuelle arbejde
og fjernede kanten på skrænten.
Fortsæt, drenge, så skal I nok få fyldt hullet på et tidspunkt.
Hvad siger du så, Hammond?
Det gjorde det lidt lettere. Hvad siger du til det?
Det er let nu, jeg ville gøre det i en Lamborghini.
Så er stenen fjernet.
Det er cirka der, hjulene vil være.
Ja, lige før det enorme fald.
Siden dit uheld har du mistet dit mod.
Nej. Det kræver ikke mod. Det er umuligt.
Det er ikke det samme.
Du gør det.
-Nej. -Jo.
Nej.
Okay, så er det nu.
-Tyngdekraften vil... -Jeg ved, hvordan tyngdekraften fungerer!
Jeg er bekendt med den.
Bare gør det, og så kør op på den anden side. Hurtigere.
Åh gud.
Sådan.
Præcis, som jeg sagde. Kør så på den anden side.
Vent.
Jeg sagde, det ikke ville fungere.
-Jeg har fået en idé. -Hvad?
Den afstiver, han har siddende der?
-Ja. -Hvis vi henter sandrammerne
fra støttevognene og lægger dem på den, kan vi køre over ham.
Kan vi ikke?
Isambard Kingdom May.
Hammond, vi har fået en genial idé.
Jeg ved ikke, hvad de vil.
Jeg ved bare, at det ikke vil fungere.
Tingesten vejer et ton.
Pas på mit tag!
Nej, den kan ikke nå.
Bul ikke... Helt ærligt!
Til sidst var vores storslåede bro færdig.
Og James meldte sig frivilligt til at køre først.
Kom nu, Hammond, du må være glad.
Nej, jeg er ikke glad!
Det er det første heltemodige, den har gjort.
Det er første gang, den ikke sinker os.
-Ser det godt ud? -Det ser godt ud.
Nej, det ser latterligt ud.
-Det virkede. -Ja!
-Hvad siger du så? -Ja!
-Barnemad. -Ingen næveslag.
Det gør vi ikke, vel?
Men nu var det min tur
i en bil, der vejer over det dobbelte af Pandaen.
Vent, jeg kan ikke engang se rammerne.
Jeg kan ikke se rammen på den her side.
En smule til venstre.
Sådan. Lige frem.
Lidt til venstre, men kun meget lidt.
Godt.
Lige på kanten.
Meget langsomt, lidt til venstre.
-Det er højre, din idiot! -Højre.
Nej, ikke længere.
Stop.
Stop der.
Den går i stykker. Det vil ikke fungere.
-Hvad? -Det vil ikke fungere.
Men sagen er, at du stoppede mig,
og der er ingen anden vej ned...
-Over Hammonds bil. -Ja, det ved jeg.
Ryst den ikke for meget.
-Tænk ikke på min bil... -Vi er ikke bekymrede for din bil!
Eftersom Hammond ikke ville røre en finger,
selvom det her rod var hans skyld,
måtte jeg få kameraholdet til at hjælpe med at forstærke rammerne.
Vi burde få naturfotografi til at se let og behageligt ud.
Det her fungerer ikke.
Med forstærkningen på plads var det tid til at fortsætte.
Hold den der.
Præcis den linje.
Ja!
-Lad os fortsætte. -Okay.
De er kommet over.
Åh gud.
Hvorfor er du stoppet?
Du vil ikke tro det.
Hvad?
Der er en flod.
Kan vi køre gennem den?
Glem det.
Hvad laver du?
Der er en flod lige om hjørnet.
-Ja. -Blokeret.
I har været væk...
Hvad var pointen i det så?
I det mindste betyder det, at din bil var nyttig to gange.
-Det var den. -Vi har intet opnået
andet end at ødelægge min bil og gøre den til en bro.
Ja, men vi måtte gøre det, så vi kan komme tilbage.
-Præcis... -Hvis I ikke var...
Hvis I ikke var kørt derhen,
skulle I ikke bruge en bro for at komme tilbage, vel?
Men vi vidste ikke, at der var en flod, før vi kom dertil.
Eftersom debatten ikke førte nogen steder,
trak vi en utaknemmelig Hammond op af hullet
og fandt en anden rute op ad bjerget.
Jeg glæder mig faktisk til at se en bjørn. Det gør jeg virkelig.
Jeg kan lide alle bjørne, på nær isbjørne, som jeg hader.
De er ondsindede og spiser skolebørn.
Glædeligvis fandt vi snart et andet passende sted,
hvor jeg opdagede, at jeg havde et lille problem.
Jeg er stadig ikke højt nok oppe til at se over buskadset.
Der er intet, du kan gøre ved det nu.
-Hvad? -Hold kæft. Du kan intet gøre ved det.
-Gid, jeg var lidt højere oppe. -Se, hvor højt oppe I er.
Vi satte os til at vente.
Men kort efter,
og uundgåeligt...
-Jeg keder mig. -Det gør jeg også.
Det bliver kedeligt det her.
Der er gået 20 minutter.
Hvad var det?
Det er bjørnelyde.
-Nu keder jeg mig ikke. -Det er en bjørn.
-Det er en bjørn! -Jeg kan ikke se den.
-Det er fantastisk. -Der er en bjørn.
Ja, den bevægede sig.
-Jeg kan se dens ansigt. -Ja.
Jeg tog et billede af en bjørn.
Flyt dig.
Hvorfor kommer den ikke herhen?
Sikkert fordi du snakker.
Jeg tror, vi var lidt for lette at se.
-Vi skræmmer dem væk. -Du gør.
Din bil og hans bil, de er for lyse.
Jeg ved det godt.
Hammond og May var enige om, at min bil var mest stille og passende.
Så de foreslog, at jeg nærmede mig det største kødædende pattedyr
i Sydamerika.
Han kommer. Nærkampsvåben, det er for tæt på til min store kanon.
Han kommer.
Og oven i det hele.
Bjørnen skider i skoven.
Nu har jeg set alt.
Edgar Hussein er klaret.
Spar konge, hak.
Vi tog derfor på farten igen og fortsatte videre.
Sent den aften ankom vi endelig til hovedstaden Bogotá.
Efter en god nats søvn mødtes vi for at planlægge vores næste træk.
-Godmorgen. -Hvad er der galt med dit ansigt?
-Er det ikke godt? -Nej.
Det er ligesom at være med i Den syngende detektiv.
Det er det.
Det er et skide tag.
-Nå, men hør. -Undskyld, jeg er lige betaget.
-Hør... -Jeg er tilbage.
Mens I var ude i morges og købe nye bukser, kan jeg se,
fandt jeg en bog.
Alt Colombias dyreliv er i den her bog. Ja, det hele.
Jeg har kigget i den.
Gæt, hvad her ikke er.
En flodhest.
Indtil videre har vi duer, hunde, heste...
Æsler.
Nævn ikke dem, tak.
-Jaguar. -Jaguar.
-Bjørn. -Ja.
Kondoren er den næste.
Er der ikke anledning til lidt lettere bilmodificering?
Jeg er enig. Det er der.
Jeg tror, at jeg skræmmer dem lidt, og at jeg kan ændre nogle ting.
-Jeg tænker bare... -Hør her, jeg kunne give dig min bil...
...et tag.
Ja, det er en god idé.
Det er der beviser på i dit skallende ansigt.
Du ville ikke længere ligne Michael Gambon i firserne.
Jeg er Michael Gambon i firserne.
Derefter tog vi på shopping i Bogotás kæmpe bildistrikt.
Tyve karréer, hvor de ikke sælger andet end biltilbehør.
Alt, hvad jeg har brug for
for at gøre min bil bedre, er...
...en slags stige, så jeg kan komme op i højden og fotografere.
En stol at sidde på
og et tag.
Guldstøv.
Se bare der.
Det er perfekt.
Kan jeg få 20 meter?
Det er ikke et godt tegn, vel?
Mens vi handlede, fik jeg et ganske interessant opkald.
I eftermiddag?
Ja, da.
Okay.
Godt, farvel.
Det var vores colombianske hjælpere. De siger,
at vi skal prøve noget i eftermiddag, som de siger,
er det, Colombia er mest berømt for.
Jeps.
Fodbold.
Specifikt en kamp mellem Grand Tour-holdet
og vores colombianske hjælpere.
Hammond kunne ikke spille grundet sit knæ, så han gjorde sig til vores manager.
Spiller vi 5-4-4?
-Jeg tvivler. -5-4-3?
-5-2... -Hvor mange er der på vores hold?
Otte på hver side.
-Tre... Okay, vi spiller... -Drop de fem.
Tre...
Fire, tre...
Og med tilskuermængden i næsten febrilsk tilstand
begyndte kampen.
Og eftersom jeg var vores største spiller fra alle vinkler,
blev jeg sat på mål, hvilket gik godt.
Og dommeren var ret hård.
Hvad?
-Hvordan kan der være hånd på? -Han har ikke en hånd.
Kampen fortsatte med nogle gode, rene tacklinger fra os.
Og til sidst et rigtigt mål.
Men min målmandspræstation svigtede os.
Helt ærligt!
Og selvom jeg havde givet alt...
Jeg har lige hostet mine lunger op.
...blev jeg erstattet af vores vagt fra specialstyrerne,
der gjorde det godt på trods af hans pixelerede ansigt.
Vi kan lige så godt modificere bilerne, nu hvor vi ikke spiller med.
Ja.
Det eneste problem er, at ingen vil kunne filme os.
Fordi de spiller fodbold, og de stopper ikke.
Skal vi ikke bare lade dem være?
Vi smutter videre.
Der er jo ingen, der vil savne os.
Næste morgen
var den uskadte del af filmholdet heldigvis tilbage på arbejdet.
Blev den virkelig 6-2?
-Ja. -Ja.
Ja.
Problemet var, at de skiftede mig og dig ud for tidligt.
Det tror jeg.
Nå, men nu hvor vi har filmholdet tilbage,
så lad os sætte dem i sving
med at se på vores biler.
-Okay, I må finde min. -Hvor er den?
Det er din, der er forklædt som en busk i et industriområde.
-Jeg har camoufleret den. -Ja, du har malet den.
Den har net, der kan rulles ned over vinduet,
når jeg bruger den som skjul, og den har indbygget...
Den er også blevet løftet,
for et af problemerne var frihøjden.
-Ja. -Hvad?
Du brugte to dage på at grine ad Hammond og mig,
fordi vi har biler, der kan løftes, og hvor forfærdelige de er,
og så har du gjort præcis det samme.
Som et alternativt udtryk til: "Jeg vil løfte min bil,"
-hvorfor så ikke "ødelægge min bil"? -Ja.
Hvad du har gjort, er at ødelægge den.
Lad os se, jeg har gjort det subtilt.
Hvordan tror du, Tony Blair og Gordon Sting vil have det,
når de ser, at du har forvandlet deres Panda til en monster-Panda?
Glade, faktisk. Det er kommunistcamouflage.
Jeg har det fra billedet af en russisk tank.
Det her er min idé, et kaldesystem. Jeg gør altid det her.
-Det er ikke et kaldesystem. -Det er det.
Det er et system til at kalde fugle og pattedyr.
Jeg har en iPad, der er andre tablets til rådighed i bilen,
hvor jeg kan vælge en række dyrelyde,
og så spiller de på højtalerne. Det er en lokkedue.
Kan vi gå videre til Hammond, der tydeligvis er blevet...
-Hvis du kan finde den. -...fuldstændigt vanvittig?
Jeg har også valgt camouflage, fordi det er grønt, som I kan se.
Jeg har repareret hjulakslen.
Det er det eneste mekaniske arbejde, jeg har lavet, og derudover
har den været perfekt.
Ja, den her struktur...
-Ja, jeg ved det. -Det er et skjul.
Det er et skjul på en monstertruck.
Det er mennesker, de er bange for, og de ser ingen mennesker.
Det hele kan foldes ned.
Og derinde har jeg alt, hvad jeg har brug for, fordi ofte venter man
længe på billeder. Det har vi lært.
Jeg kan lave mad, spise, underholde mig selv,
mens jeg venter på at få et prisvindende billede af et dyr.
-Og den kan rotere 360 grader. -Javel.
Og fordi det er dig, har du sat to kameraer op herinde for at filme dig selv.
Ja. Det er det vigtigste.
Jeg elsker tanken om, at I to, der er nok intet andet ord, idioter,
har besluttet, at I kan camouflere jeres bil,
så de ikke bliver set af dyr.
Jeg har allerede bevist, at min kan køre helt op til en interesseret bjørn.
Apropos din, hvad har du gjort?
Hvad er alt det bagpå?
Det, mine herrer, er en lift.
-Hvad? -En lift.
Bare sæt dig i den og bliv løftet.
-Så når jeg har... -Så du skal være vinduespudser?
Det eneste, den her ikke havde, var en ordentlig højde.
Nu har jeg den.
-Hvor højt kan den nå op? -11,5 meter.
-Virkelig? -Ja.
Den vælter bare.
Det er derfor, jeg også har fået sat stabilisatorer på.
De er ikke langt nok fra hinanden eller store nok.
-De glider... -Hvor meget vejer den?
Jeg har tilføjet et halvt ton.
Og jeg har gjort noget andet.
Ilt til min motor.
-Hvad skal du med ilt? -Fordi vi skal højt op.
-Hvad, 11,5 meter? -Nej, 4572 meter.
Mere, faktisk. Næsten 4900 meter.
-Virkelig? -Hvorfor?
Kondorer. De er oppe på himlen.
Ja, men de flyver over jorden.
Ja, men for at nå til dem, må vi højt op.
Du kan ikke bare indhente dem og fotografere dem i hovedet.
Jeg siger dig, at vil du have en kondor, må vi højt op.
Åh gud.
-Hvad? -Nu har jeg set det med.
Hvad, mit tag?
Var det det eneste stykke stof,
-du kunne finde til et tag? -Hvad er det?
Det er dyreliv.
Det er til et børneværelse eller noget, ikke?
Jeg kan holde solen og regnen væk fra mit hoved.
Regnen?
-Det kan da holde solen væk. -Så det er en god tilføjelse.
Og det er et kvalitetsarbejde. Du har virkelig...
-Det er noget lort. -Så jeg har ilt til højderne,
-hvor vi skal hen... -Ja.
Det der holder mit ansigt fra at gå i opløsning.
-Det vil det ikke. -Og jeg kan fotografere fugle med den der.
Jeg vil ikke.
Eftersom der stadig var 320 km til kondorland,
besluttede vi at gå i gang med det samme.
Har I to gjort det her?
Ja.
Tænk på det som reklamer.
For hvad?
For dig selv, makker.
Du må arbejde på din præsentation, du ligner lort.
Hvordan slukker jeg det?
Instruktionerne står på skærmen.
Det er et fremragende samtaleemne.
Jeg kan ikke høre mig selv tænke.
Faktum her, Jeremy, folk der ikke ville ænse dig, kigger på dig.
Ja, undskyld.
Hvor er højtalerne i den her tingest?
Gud, de er støbt ind.
Nej, jeg kan ikke holde det ud. Ikke mere.
Jeg ved ikke meget om ingeniørarbejde, som I ved,
men jeg ved, at hvis man river kablerne ud,
kan man reparere alt.
Det var bedre.
Nu hvor musikken er stoppet,
har jeg opdaget et lille problem med min modificering.
Hvad?
Den rasler en del.
Jeg vil ikke forhaste mig, men jeg tror, at mine store hjul virker.
Bilen kører. De støder ikke på noget.
Køreoplevelsen er stadig rimelig.
Som vi forlod Bogotá og satte farten op,
blev mine modificeringer endnu mere irriterende.
Status, den er ikke god.
Ja, jeg kan ikke høre liften rasle længere.
Men kun, fordi soltaget blafrer som bare fanden.
Og styretøjet er bekymrende let.
Den ligger helt bagover.
Og baghjulene støder aldrig på hjulbrønden.
På nær der.
Og der.
Og i Pandaen gik tingene heller ikke så godt.
Jeg begynder at høre bekymrende lyde fra min bil.
Så jeg tænkte, at jeg ville dele dem med jer.
Der var én af dem.
Det er næsten, som om hjulene har rykket sig
og begynder at røre hjulbrønden. Kan I høre det?
For at prøve at holde taget fra at blafre
har jeg sat min kamerastang op for at stramme det. Det virker ikke.
Raslen, dæklyd, blafren.
Ja, det er slemt.
Men det kunne være værre.
Pis.
Det er slemt. Hvad der skete på alle de snoede punkter,
som bilen lænede sig fra side til side,
er, at det større hjul har gnubbet sig op ad brændstofslangen
fra dækslet til tanken. Og det har lavet et lille hul.
Og brændstoffet vælter ud.
Hvilket er grunden til, at jeg blev lidt skæv, mens jeg kørte.
Jeg troede, det var højden, men det var nok benzindampe.
Så hvad jeg gør,
er at tømme halvdelen af tanken,
så niveauet er under rørets.
Jeg lapper hullet,
hælder brændstoffet i igen, og så sætter jeg de rigtige hjul på.
Mens May gjorde netop, hvad han sagde,
høstede Hammond og jeg dyrebilleder...
Åh, ja.
Jeg har det.
...i terræn, der var helt og aldeles spektakulært.
Det er variationen i Colombia, der forbløffer mig mest.
I det ene øjeblik ligner det Japan.
Og så er det Yorkshires dale.
Og så er det Østrig.
Og så er det Californien.
Det er verdens bedste hits på ét sted.
Jøsses, se bare der.
Til sidst var vi alle genforenet.
Og efter min insisteren begyndte vi vores opstigning til 4800 meter,
hvor jeg vidste, kondorerne ville være.
Jeg glæder mig til at se en kondor,
for de er de mest prægtige skabninger
på Jorden.
De er bare storslåede.
De kan blive i 5500 meters højde hele dagen.
Måske blafrer de med armene én gang. Én gang.
Godt, d'herrer, vi passerer 3.000 meter.
Hvad viser jeres temperaturmålere?
Mit bliver varmt, virkelig varmt.
Underligt nok overopheder min bil ikke.
Men den producerer mere damp.
Jeg tror måske, at den ikke er helt forseglet.
Måske falder det omgivende tryk.
Ja.
Hvorfor siger han "omgivende tryk"?
Hvorfor ikke bare "tryk"?
Snart kørte vi op i skyerne
og stoppede for at fotografere noget andet,
som vi tænkte, Amazon ville synes om.
Kolibrien.
Men for at tiltrække disse små, vidunderlige dyr
måtte vi desværre ty til drastiske midler.
Kender I det, når naturfotografer fortæller om, hvordan de fik billedet?
-Ja. -Jeg vil vædde på, at de aldrig siger:
"Og så tog vi rød læbestift på."
-Nej. -Jeg har aldrig set det nævnt.
De ville heller ikke sige, at hvis man vil have fuglene helt tæt på,
skal man tage en plastikblomst i munden.
Den er flot. Se.
De er så smukke, ikke?
Lort, jeg må længere væk.
Fik du det?
Episk.
Jeg må sige, at blandt de ting, vi nogensinde har gjort,
er det blandt de bedste.
-Ja, det er smukt. -Jeg tror, det er mit favorit.
Og nu har vi klaret en af verdens mindste fugle,
så det er tid til at komme videre opad.
-Og finde en af de største. -Hvad?
Vi skal finde kondoren, ikke?
Var det ikke kondorer?
Vi fortsatte på Jeremys rejse op i himlen.
Nu er vi 3.500 meter oppe.
Det går stadig opad.
Bilen kæmper helt sikkert nu.
Motoren forbrænder en blanding af ilt og benzin.
Hovedsageligt ilt. Ilten svinder, så man kan ikke forbrænde benzin.
Så motoren producerer mindre kraft.
Vi må bruge andet gear.
Opad, Pepe.
Hold øje med temperaturen.
Den arbejder ekstra hårdt.
Den passerer måske den kritiske grænse, hvor bilen ikke
kan suge nok ilt ind til at blande med brændstoffet.
Og så løber jeg tør for damp.
Det gode er, at mens mine kolleger malede deres biler,
satte jeg ilttanke på min.
Så når jeg begynder at skulle kæmpe, vil jeg blot sende
ren ilt til motoren og til mig.
Åh gud.
Kom nu.
Hammond, hvordan går det i monstertrucken?
Ikke fantastisk, den hiver efter vejret og er meget varm.
Vi har lige passeret 4267 meter.
Jeg løber tør for kræfter.
Jeg går over til ilt til motoren.
Sådan, to klik.
Godt, se her.
Gearskiftet fungerer igen.
Det er en enorm forskel.
I spidsen for mine åndeløse kolleger fortsatte vi med at køre opad.
Og snart befandt vi os på en vulkan.
Den gik sidst i udbrud i 1980'erne.
Og den slog 25.000 ihjel.
Jeg har aldrig set et sted med færre dyr.
Her lever kondorer.
Jeg siger jer, de kommer og tager vulkanmus.
Du ødelægger vores biler,
du har kun ilt til dig og din bil,
og vi kan intet se.
Hammond havde fat i noget, da der ikke dukkede nogen kondorer op.
Her er intet. Vi må højere op.
Find Colin Condor.
Kom så, skynd jer. Følg mig.
Her er det. Det er alt, hvad jeg kan.
Pedalen er i bund.
Temperaturen skyder i vejret.
Det er 4724 meter.
Gud, ikke endnu en stejl én.
Ja.
Men min tapre lille Panda klarede det ganske godt.
Indtil den brød sammen.
Fandens.
Mit batteri er helt dødt.
Jeg prøver at skubbe dig i gang med den her.
Jeg skal nok være blid.
Skub mig med kofangeren, og ikke med hjulene.
Det indser du vel.
Hammond, du har ødelagt mit vindue.
Gud findes!
Jeg bakker for at more mig over det.
Bakgear.
Du har tabt den ene side af bagkofangeren.
Gud. Nu er min død, og den koger.
Den koger virkelig.
Min eneste mulighed var at prøve at få luft til køleren.
Så jeg satte i gang igen.
Den svømmer gennem asken.
Det er problemet.
Den bliver varmere end nogensinde, og jeg kan ikke lide den her kant.
Det skræmte mig sgu lidt.
Clarkson, hvor meget længere er der til nul-fotomuligheden?
Ikke meget længere, kun et par...
Lidt.
Han ved det ikke.
Men så så jeg netop den slags bjergryg, kondorer bruger til at holde sig i luften.
Men for at nå den måtte vi forlade vejen.
Lad os vise de to, hvad Jeepen kan.
Sådan, frøken.
Nej, jeg kan ikke komme derop.
Det virker bare ikke.
Det er ligesom talkum.
Niks.
Sidder fast igen.
Kom så, Jeep.
Ja, din lille skønhed.
Jeg har måske gabt over lidt for meget.
Se alle de kondorer, jeg kan se. De er overalt.
Det fungerer ikke.
Lad os indse det.
Jeg har en genial idé.
Lad os komme væk fra støvet.
Og sætte vores skjul op her.
Ja.
Så vi kørte væk fra støvet,
fandt et sandsynligt sted,
og da skyerne havde fortaget sig,
begyndte vi at gøre os klar til at tage billeder.
Idéen med nettet er, at det stopper genskin i vinduet.
Hvilket er meget synligt for dyr.
Det var også noget på den her side.
-Så... -Se, det er klart.
Kører du op i den?
Hvorfor ikke?
Én grund, faktisk.
Kan du se maksvægten, 159 kilo?
Du skal ingen steder, vel?
Kameraet er ret tungt.
Nej... Okay, ja, kameraet.
Det er meget højere, end det så ud til i brochuren.
Det ville jeg ikke synes om.
Det er forfærdeligt.
Bliv ved, til den falder af.
-Sæt I jer bare ind i bilerne. -Ja.
Okay.
-Og lad mig fastslå én ting. -Hvad?
-Stilhed er nøglen. -Enig.
Bjergryggen der ser lovende ud.
Okay.
Hvor er den?
Nej, lidt tilbage.
Jeg kan ikke køre tilbage. Jeg må køre hele vejen rundt.
Jeg kan høre jer heroppefra.
Den der, stop.
Jeg har den.
Jeg tror, jeg laver kaffe.
Undskyld.
Så var det Mays tur til at forstyrre freden.
Hvad er det?
Det er et fuglekald.
Det er en and.
Men øjeblikke senere kom der en endnu værre lyd.
-Åh gud. -Jøsses.
Hvis det bare var noget højt og af metal, der kunne tiltrække lynet.
Uden ønske om at blive ristet, kom jeg ned i en fart.
Og så prøvede vi alle at slippe fra stormen.
Hvilket ikke fungerede.
Kors!
Vi er 380 km fra Ækvator,
vi er på en vulkan i en slem haglstorm.
Hvor mange hagl er der oppe i himlen?
Der kommer hagl nu.
Det trænger ind bagved.
Men vi fik da nogle gode kondorbilleder.
Se nu det her.
Livet i Jeepen var forfærdeligt.
Åh gud!
Der løber is ned ad nakken på mig.
Jeg må optø isen på mit sæde.
Fandens.
Richard var meget medfølende.
Du godeste.
Det er meget sne.
Skønt.
Et skønt øjeblik.
Men heldigvis gik stormen over.
Så vi kørte ned ad den hårde og isdækkede bjergvej
til langt ud på natten.
Og næste morgen vågnede vi til nye overvejelser i en improviseret lejr
i udkanten af byen.
Hvad laver du?
Jeg sagde jo, her boede kondorer.
Den er ikke i live.
Den boede deroppe, og den havde motorsvigt
og styrtede ned her.
Det er lige meget, hvordan den endte her.
Faktum er, den er her, og jeg har billeder af den.
Det betyder, at vi er færdige.
Det kan du ikke bruge som Amazons pauseskærm.
-Hvorfor ikke? -Ja...
Den har mistet lidt af sin storslåethed.
Men det er en kondor, og det betyder, at vi er færdige.
Vi er færdige. James?
-Jeg har et kondor-billede. -har du?
-Har du gjort det? -Det er det sidste. Det er en kondor.
I kameraet, færdigt. Vi er smuttet.
Men Hammond tog fejl.
Vi manglede stadig at finde ét dyr.
Dét, der ikke gav mening.
Flodhesten.
Hør her.
Det er tydeligvis en slags by.
Jeg er journalist, og god til det.
Så lad mig gå ind i byen
og se, om jeg kan finde ud af noget om den her flodhestehistorie.
Mit skjul klarede ikke turen i aftes særlig godt.
Det kan jeg se, og det gjorde mit kamera heller ikke.
Nej, det er "dugget til," det er vist det tekniske udtryk.
Min bil væltede faktisk i nat.
Det kender jeg intet til.
Da vi havde parkeret, gav jeg mig til at udføre journalistik.
Det er ligesom at være tilbage på Rotherham Advertiser.
Bortset fra, at det slet ikke er som Rotherham.
Flodhest.
Flodheste?
Ingen ved det.
Efter en journalistisk fuser...
Undskyld mig.
...besluttede jeg at lave kunst i stedet.
Hvad?
Ja, hvor?
Hvad? Vores kameramand taler spansk, hvor er han?
Hvad betyder det?
De er her.
-Er de her? -Ja.
Hvor er de?
Efter at have fået informationen gik jeg tilbage til mine kolleger.
Nød du det?
Meget.
Jeg har hørt den mest fantastiske historie.
Der var åbenbart en fyr i Colombia,
hvis forretning eksporterede skovprodukter til hele verden, okay?
Han havde virkelig succes.
Så megen succes, at han købte sig nogle kæleflodheste.
Hvem var han?
Pablo et eller andet.
-Nå, men politiet skød ham. -Hvorfor?
Det ved jeg ikke.
De skød ham, og efter han var død, slap flodhestene væk.
Ikke? Og de har levet og ynglet i naturen.
Så her er flodheste, og de er vilde.
Og jeg ved, hvor de er.
Og de er kun 120 kilometer væk.
-Vi er klar. -Lad os gøre det.
Drik jeres kaffe.
-Det er fremragende. -Det er fantastiske nyheder.
Men sagen er, til de 120 km,
ville nogen af jer have noget imod, at jeg modificerede min bil
ved at afmodificere den?
Efter vi alle havde afmodificeret bilerne, besluttede jeg, at før vi tog af sted,
var der en lille ting at gøre.
Jeg har lånt noget af Hammond til at genere May med.
At se den lille New Labour-Fiat Panda med et Brexit-klistermærke på.
STEM FOR BREXIT
Det er det samme som at sætte et "jeg hjerte Mexico"-klistermærke
bag på Donald Trumps limousine.
Hans bil, ikke...
Vi var nu på de sidste 120 km
af vores rejse på 2100 kilometer
gennem det, der havde vist sig at være et af verdens mest utrolige lande.
Hvis man kombinerede Canada Rusland og Australien,
ville de stadig ikke have den variation,
hvad angår terræn, temperatur og dyreliv,
som vi har set på den her
absolut episke rejse.
Men selvfølgelig ville vi ikke kunne have set noget af det
uden vores biler.
Lad mig minde jer om, at dette er en lille
49-hestes, énliters-hatchback.
Det er en ydmyg bil.
Men den ydmyghed er faktisk dens styrke.
Fordi den har gjort alt, hvad de to andre biler har gjort.
Den her besteget de samme bjerge.
Den har kørt på de samme ødelagte veje.
Den har krydset de samme floder.
Den er fantastisk. Jeg elsker den.
På denne tur har kameraholdet og produktionsholdet
mistet seks næsten nye Toyota Land Cruisere.
Hammond har mistet en hjulaksel.
May har mistet sin elektronik og startmotoren.
Men den her, intet.
Intet er gået galt.
Den har taget alt, hvad Colombia kunne smide efter den.
Ekstreme temperaturer. Ekstreme højder.
Veje, man ikke ville tro, og den har bare sagt: "Ja, og?"
Ja, den er forfærdeligt ubehagelig.
Rammer man et hul hårdt nok,
ryger rygraden op gennem kraniet.
Men, og det her er vigtigere,
jeg syntes om den, da vi kom hertil,
og jeg synes mere om den nu.
Den har et solidt hjerte.
Jeg ved, at James Bond ikke kører i en monstertruck.
Der er faktisk ingen i jakkesæt, der har kørt i en monstertruck.
De er ikke fede.
Man kunne påstå, som de andre to har gjort,
at de er idiotiske og dumme.
Eller man kan påstå, at de er sjove.
For det er det, de er. De er bygget til at få én til at smile.
Og hvad der forbløffer mig, er, at selv med modificeringerne,
hvoraf de alle har gjort den værre.
Den er for høj, for bred, for langsom, den overopheder.
Men stadig har den gjort alt, hvad de to andre biler har gjort.
Hvilket gør den til den bedste.
Snildt, efter min mening.
Min bil er død igen.
Min bil er lige død igen.
Jeg stopper.
Har du lige fortalt kameraet, hvor god din bil var?
Måske.
Til sidst var Trump-trucken tilbage i aktion.
Og snart var vi tæt på vores endelige destination.
Det er åbenbart her, forretningsmanden boede.
Og når man går ned ad hans flugtvej her...
-Hans hvad? -Hans flugtvej.
Han byggede den, så han kunne flygte, hvis politiet skulle komme.
-Så var den ikke særligt god, vel? -Nej.
Nå, men hvis vi går ned ad den, er der et bassin, hvor flodhestene lever.
-Målet er fundet. Lad os gøre det. -Der har vi det.
-Lad os gøre det. -Flodheste.
Så en hurtig tur ned ad flugtruten.
Til vandet, få et billede af en flodhest.
Ja, seere, godt en kilometer tilbage,
og jeg er ikke blevet kørt over af en monstertruck.
Jeg er ellevild.
Hammond, jeg kan kun se dig bag mig. Kan du se Clarkson bag dig?
Nej, jeg leder efter ham.
Men i det øjeblik
var vi distraheret af, hvad der lå foran os.
Det er en dam.
Ja.
-Vi har chance for et billede her. -Hvad?
Det ligner en flodhestedam, ikke?
Hvem har sat den... Har du gjort det ved min bil?
-Hvad? -Det klistermærke.
Nej, det gjorde du, da du modificerede den.
-Vær nu ikke dum. -Jeg var overrasket.
Det var et stærkt budskab for dig, men...
Du gjorde det, da vi stoppede for benzin, ikke?
Det har siddet der, siden modificeringerne blev sat på.
Nej, det har ej.
Du råbte højt og ville ikke lade dine venner se det.
Nå, men vi har vigtige ting at se til.
Fremfor at vente på Jeremy
besluttede vi at være klar, hvis vores sidste mål dukkede op.
Hammond?
Hussein, jeg har dig i sigte.
Se hans fede fjæs.
Ja.
Sådan.
Det er mægtigt.
Flodhest.
Billeder af en flodhest.
Tillykke.
Godt klaret af os.
Vi har gjort det. Hvor er...
Ja, det har jeg været bekymret for.
Hvis han kommer,
indser du vel, at det er første gang, at nogen bil
på nogen af disse ture er nået til vejs ende uden fejl.
Der er ikke gået noget galt.
Det er den eneste gang, det er sket, at bilen når til vejs ende.
-Du har ret. -Den er slet ikke gået i stykker. Rekord.
Du tror vel ikke, han faldt af den uhyggelige bro?
Det ved jeg ikke.
Han var for ivrig, fordi det var nær enden.
I forsøg på... Vent lige.
-Er det? -Ja.
Et kort øjebliks jubel fulgt af styrtdykkende depression.
-Hvor har du været? -Velkommen.
Jeg har repareret mit kamera.
Du får ikke brug for det.
Vi har gjort det. Vi har billeder af flodhesten.
Vi er færdige. Vi har gjort det.
-Se flodhesten. -Vi har lige taget billeder af den.
Den kom op for et par minutter siden.
-Så det er slut? -Ja.
Og vi har klaret hele programmet uden at nævne kokain én gang.
James, før vi kom, sagde vi, at vi ikke ville bruge K-ordet.
Vi ville være de første, der tog til Colombia uden at tale om det.
Undskyld, det røg bare ud.
Og efter den forfærdelige skuffelse er det på tide at slutte.
Vi håber, I nyder de billeder, vi har taget.
Det vil de ikke.
-Nogle af dem er ret gode. -Et eller to af dem er gode.
-Nej. -Lige meget. Vi ses snart.
Farvel.