YHDYSVALLAT
KARIBIANMERI - KOLUMBIA
PEKING - KIINA
ULAN BATOR
KASPIANMERI - AZERBAIDŽAN
PARIISI - RANSKA
ISO-BRITANNIA - LONTOO
LONTOO
SKOTLANTI
RUOTSI - TUKHOLMA
-Hei! -Päivää kaikille!
Päivää.
-Voitteko hyvin? -Voimme.
Onpa yllätys.
Paljon kiitoksia.
-Sillä lailla. Kiitos. -Kiitos.
Paljon kiitoksia.
Tervetuloa. Tämän viikon jaksossa on tulossa...
Abbie on poikittain jäällä 911 Turbossa.
Richard ajaa Jim Clarkin kaunista Lotus 25:ttä.
Ja minä melkein kaadun.
Näyttää hyvältä jaksolta.
Niin.
Kaikki tuo on tulossa.
Hetkinen. Tarkoittaako se, että Howard ja Adrian eivät tule?
Eivät.
Ei ole aikaa.
Aloitamme ranskalaisista.
He eivät tee usein urheiluautoja. Mutta kun he tekevät,
kukaan ei osta niitä.
On ollut Venturi Atlantique.
Sitten oli Matra Murena
ja sen jälkeen Simca Sport.
Kaikki niistä putosivat historian sohvan taakse.
Unohdat sopivasti mainita
parhaat ranskalaiset urheiluautovalmistajat.
Aivan kuin sanoisi parhaat kulkutaudit.
-Mikä on niistä paras? -Ei.
Eikä ole. Yksi ranskalainen valmistaja on ollut tasaisen hyvä
tekemään urheiluautoja.
He ovat tehneet uuden, ja minä olen testannut sitä.
Sen nimi on A110.
Sen valmisti Alpine, ranskalainen urheiluautoyhtiö,
joka on perinteisesti onnistunut.
Esimerkiksi alkuperäinen A110 voitti rallin maailmanmestaruuden vuonna 1973.
Siltä autolta tämä uusi saa nimensä lisäksi
ulkonäkönsä.
Tässä on siis pieni, aito, asiallinen urheiluauto,
joka kilpailee Porsche Caymanin ja Audi TT:n kanssa.
Valitettavasti siitä ongelmat alkavat.
Alpinen esittelyversio maksaa 51 000 puntaa.
Jos maksaa 1 000 puntaa lisää,
saa TT RS:n.
Sillä Clarkson ajoi viime kaudella,
ja se on tehokkaampi ja nopeampi.
Myös 51 000 punnalla ostettava Porsche Cayman on tehokkaampi
kuin tämä, ja se on Porsche,
kun taas tämä on Alpine.
Siinä on selittämistä pubissa.
Jopa moottori kuulostaa vähän nololta.
Ei sen ääni... Siis kun joku kysyy:
"Mikä moottori tuossa on, herra?" Koska vastaus on:
"Neljäsylinterinen 1,8-litrainen turbo, poikaseni."
Yli 50 000 punnalla? Siinäkö kaikki?
En ole myöskään varma sen ulkonäöstä.
Alkuperäinen 1960-luvun versio oli mestariteos,
mutta tämä moderni versio ei oikein toimi minulle.
Ongelma on, että nykyaikaisissa autoissa
on sääntöjä, kuten kuinka korkealla ajovalot ovat maasta
ja miten lempeä konepelti on, jos ajaa jalankulkijan yli.
Mutta kun ulottaa nykyaikaisen lainsäädännön 1960-luvun suunnitteluun,
saa vähän nolon tribuutin.
Onko siis mitään hyvää raportoitavaa?
Onneksi on.
Ensinnäkin vaikka Renault omistaa Alpinen,
tämä auto ei ole pelkkä kuuma Megane hienossa asussa.
A110 on keskimoottorinen, takavetoinen urheiluauto,
joka on suunniteltu alusta asti.
Kori ja alusta ovat kokonaan alumiinia.
Syy siihen on yksinkertainen, sen keveys.
Siitä lähtökohdasta Alpinen insinöörit nörtteilivät tiensä
lopun auton läpi ja poistivat jokaisen ylimääräisen gramman.
Istuimet painavat puolet
muiden Renaultien istuimien painosta.
Käsijarru on rakennettu jarrusatuloihin eikä erikseen,
mikä säästää 2,5 kiloa.
Jopa stereot ovat räätälöityä kevyttä mallia.
Edessä on tämä tavaratila, joka on juuri riittävän syvä
tällaiselle pienelle matkalaukulle.
Mutta nyt, kun ajattelen sitä, matkalaukku tuolla
lisäisi vain painoa.
Pakkaisin siis tavarani suoraan tuonne.
Ainoa miinuspuoli on, että aamulla
joudun menemään ulos, jos haluan puhtaat housut.
Alpinen fanaattisen dieetin ansiosta
tämä auto on 300 kiloa kevyempi kuin Cayman tai Audi TT,
ja sillä on perinpohjainen vaikutus.
Yhtäkkiä ei ole väliä, että on vain 1,8 litraa
ja 248 hevosvoimaa.
Tämä suorastaan kiitää.
Nollasta sataan 4,5 sekunnissa.
Huippunopeus on rajoitettu 250 km/h.
Ja mutkaan tullessaan huomaa,
kuinka ketterä tämä on.
Aivan kuin ajaisi höyhenellä.
Tämä on kuin sarjakuva-auto.
Mukana pitäisi tulla pieniä puhekuplia.
Mutta vaikka A110 on koottu minimalististen periaatteiden mukaan,
ei tunne olevansa kurjassa, spartalaisessa rata-autossa.
Siinä on ilmastointi, navi ja puhelinyhteys.
Kaikki halutut nykyaikaiset vehkeet.
Tämä keveys ja pienuus
muodostaa tavallaan ilon vesiputouksen.
Matalan painon ansiosta ei tarvitse suuria renkaita
eikä niin paljon pitoa. Se antaa enemmän tuntumaa autoon.
Matala paino tarkoittaa vähemmän polttoainetta ja päästöjä.
Voittaa joka tavalla.
Tämä on älykkäin auto, jota olen ajanut vuosikausiin,
ja pidän siitä sen vuoksi paljon.
Kiitos.
Vaikka sillä on tavallinen moottori,
arveluttava ulkonäkö ja korkea hinta, sinäkö pidit siitä?
Niin pidin. Pidin siitä paljon.
Ostaisitko sen?
Olen ostanut.
Ostitko tuollaisen?
Ostin ja niin Gordon Murraykin.
Toin kuvan hänestä.
Hän suunnitteli McLaren F1:n, joten hän tietää.
Se on siis vanhojen, kamalapaitaisten miesten valinta. Katsokaa.
Hyvä tietää.
Ilmeisesti, mutta katsotaan nyt, kuinka nopeasti se kiertää Eboladromen.
Ja hän lähtee.
Nopea alku, ja pakoputkisto paukahtaa vaihdetta nostaessa.
Välittömästi Epäsuoralle, ja itse asiassa tuo ei vitkastele.
Ehkä James oli oikeassa minkä lie sanomansa hyödyistä.
Ulvoen Epäsuoran viimeisestä kaarteesta.
Nyt tulossa Sinun nimesi tässä -osioon
vähentäen vauhtia nopeasti.
Renkaita kidutetaan, mutta tuo näyttää aika ketterältä.
Nyt laukataan takaisin Epäsuoraa.
Lisää nopeutta,
vähän jarruja keskikohdassa.
Nyt kovempi jarrutus.
Seitsenlovista laatikkoa alas Vanhan naisen talolle ja aliohjausta.
Ei hassumpaa keskimoottoriselle, jolla ei ole painoa keulassa.
Pidän tämän muotoilusta ja olen oikeassa.
Enää Lammaslaidun.
Tässä tullaan.
Ja ylenpalttinen driftaus loppuun ja maalilinjan yli.
-Se oli hyvä. -No niin, katsotaan.
-Hyvää ajamista. -Niin.
No niin.
Katsotaan, mihin se sijoittuu kierrosajoissa.
Kymmenen parhaan joukkoonko?
KIERROSAJAT
Voi sentään, ei se sijoitu.
Olen pahoillani. Tuo on surkeaa keskimoottoriselta autolta.
-Niin on. -Kyse ei ole
kierrosajoista. Olen sanonut niin aiemmin.
Ensimmäinen tulee viimeiseksi
ja viimeinen ensimmäiseksi.
-Niin, mutta se on 15. -Niin on.
Niin on.
Entä sitten?
Se on autojen Romain Grosjean.
-Romain kuka? -Grosjean.
-Kuka hän on? -Ranskalainen kilpa-autoilija,
15. paras F1-kuljettaja maailmassa. Pitäisit hänestä.
-Pidän jo. -Hyvä.
Se on siis selvitetty.
Jatketaan eteenpäin, koska nyt on aika
haukata keskustelun omenaa
kanssakäymisen puutarhasta, joka on
Keskustelukadulla.
KESKUSTELUKATU
-Ajattelin, että tekisit noin. -Pidin tuosta paljon.
Sinun tyylistäsi.
Juuri nyt ostetaan paljon vanhoja autoja,
ja me ymmärrämme syyn.
Vanha Jaguar E-Type tai Alfa Spider on mielenkiintoisempi
katsella kuin mikään nykyaikainen auto, eikä niiden arvo laske.
Itse asiassa niillä ansaitsee.
Ongelma kuitenkin on, että kun nousee vanhaan autoonsa,
-se on paska. -Niin.
Hän on aivan oikeassa.
Me unohdamme, kuinka kamalia vanhat autot olivat.
Jos ajaa yli 65 km/h,
tuulilasinpyyhkijät irtoavat tuulilasista.
Niin.
Ja ajovalot ovat kuin kynttilät hillopurkissa.
-Eivätkä huurunpoistolaitteet toimi. -Eivät niin.
-Eikä lämmitinkään. -Ei.
Kaikki muu kolisee, eivätkä jarrut toimi.
-Täsmälleen. -Sellaisia vanhat autot ovat.
Puhun kokemuksesta. Minulla on 40-vuotias Ferrari.
308, ja se on noiden lisäksi
katastrofaalisen hidas. Ette uskoisi.
Kun lähden kotoa, ihmiset takana tööttäävät ajatellen:
-"Tuo on Ferrari. Se..." -Kyllä tööttäävät.
Eikö se tapahdu kaikilla autoillasi, James?
-Kyllä. -Eikä. Tämä...
"Pois tieltä."
Aika lailla.
Mutta on uskomatonta,
-kuinka huono se on. -Hyvin hidas.
Juuri sitä yritämme sanoa.
Nyt on monia yhtiöitä,
jotka yrittävät hellästi modernisoida vanhoja autoja.
Minulla on esimerkkejä tässä.
Tämä on Singer Porsche. En ole kovin kiinnostunut siitä.
Nämä ovat, muttei kiinnosta.
Sitten on Eagle E-Type speedster,
yksi parhaimman näköisistä autoista.
Tuo on oikea E-type, yksi kauneimmista ajettavista.
-Niin. -Aivan ihana.
Saksassa on nyt yhtiö, joka modernisoi...
Muistatteko ne vanhat Mercedes Pagoda SL:t?
-Kyllä vain. -Niihin laitetaan AMG:n moottori.
-Niin. -Onko tuossa moderni AMG:n moottori?
Siinä on AMG. Haluatko nähdä moottorin?
-Haluan. -On toinen kuva.
-Siinä se on. Katsokaa tuota. -Tuo on auto.
-Huomaan, että pidät siitä. -Hyvin paljon.
-Minulla on jotain, josta pidät enemmän. -Onko?
Voi luoja.
Tuo on vanha -68 Dodge Charger.
-Sinullahan oli sellainen? -Niin oli.
Joku on laittanut tuohon
1 000 hevosvoiman modernin Hellcat-moottorin.
Siis.
Tarvitsen aikaa yksin.
Tuon kuvan kanssa.
Tuo on todella hyvä idea.
Niin on. Ja se osuu asian ytimeen,
koska me kaikki haluaisimme Jensen Interceptorin.
-Niin. -Eikö niin? Mutta se ei kulje.
Se ei pysähdy, jos sattuu kulkemaan.
Jarrut eivät toimi, ja loput siitä on kamalaa.
Mutta tässä on Jensen Interceptor, jossa on modernit jarrut,
moderni jäähdytysjärjestelmä ja moottori Corvettesta.
Ihan totta. Olen ajanut tuota autoa, ja se on eeppinen.
Mutta tuota ei ole enää,
koska joku ajoi sillä aitaan Goodwoodissa.
Se oli eeppinen ennen sitä. Fantastinen auto.
Se todella on.
Haluaisin muuten selittää, että tuo kitinä ei ole Jamesin ajattelua.
Se on...
-Se on tuuli. On tuulinen päivä. -Niin on.
Päätimme toimia teltassa, koska olemme hulluja.
-Ja kukkulalla. -Ja kukkulalla.
Ongelma näissä uusituissa autoissa on se,
että ne ovat kalliita. Liian kalliita.
-Niin. -Tuo Mercedes Pagoda SL
maksaa 300 000 puntaa.
Nuo Singer Porschet 400 000.
E-Type speedsterit 650 tonnia. Se on hullua.
Ongelma on, että tätä tekevät yhtiöt
tietävät voivansa veloittaa tuollaisia summia,
koska heidän asiakkaansa
saapuvat aina helikopterilla
ukrainalaisen tyttöystävän ja Lewis Hamiltonin kellon kanssa.
Jos pukeutuu ja käyttäytyy niin,
jos elvistelee, tulee huijatuksi.
-Niin se vain on. -Yhtiöt veloittavat sen mukaan.
He saavat ansionsa mukaan. Pitäisi tehdä niin,
että soittaa ja kysyy: "Voisitteko hakea minut asemalta?"
-Ei. -Se on parempi.
Ei, vaan bussipysäkiltä.
-Tai sieltä. -"Hakekaa minut pysäkiltä.
"Tulin katsomaan autojanne."
Sain juuri ajatuksen. Miettikää tätä.
Alkuperäinen Opel Manta A,
-muistatteko sen? -Kyllä.
-Pyöreät takavalot. -Musta konepelti.
Mutta moottori modernista Vauxhall VXR:stä.
Etsin tyyppejä tekemään sen minulle.
Sovin siitä puhelimessa. Menen tapamaan heitä bussilla verkkareissa.
-Ja he... -Laskuttavat 50 puntaa.
Luultavasti 40, koska tarvitsen kympin paluumatkaa varten.
On uusi sähköauto.
Ette usko tätä.
-Kerro vain. -Kalashnikovilta.
-Oikeastiko? -Niin.
AK-47:n valmistajat alkavat valmistaa sähköautoja.
-Kuulostaa hyvältä. -Niinpä.
-Haluatteko nähdä kuvan? -Kyllä.
Tässä se on.
-Voi luoja. -Älkää naurako,
koska takaa se on pahempi.
Siinä.
Olet oikeassa. Se on pahempi.
Oletin, että siinä olisi kahdeksan liikkuvaa osaa,
että sen voisi upottaa suohon kolmeksi kuukaudeksi
ja että se jumittaisi vain Richard Hammondin käytössä.
Olet oikeassa.
Mutta he sanovat siinä olevan vallankumouksellista teknologiaa.
Onko? Keskuslataus ja -varmistusko?
Voiko sillä ampua ilmaan häissä?
Sinä varmaan ampuisit.
Koetulosten jälkeen lapset tekevät niin.
Minusta ajatus ajamisesta Kalashnikov-nimisellä autolla...
-Kuulostaa upealta. -Kyllä vain. Aika hyvä.
Kerro, millä ajat nykyään, Rich?
-Kalashnikovilla. -Sillä lailla.
-Ongelma on,
että he varmaan myyvät paljon T-paitoja,
mukeja ja hattuja, joissa on se nimi,
mutteivät montaa autoa.
Tuo on kuin Ferrari.
Periaatteessa Ferrari.
Tässä on yksi. Minulla on juttu Dorset Echosta,
joka on Dorsetin paikallislehti.
Se voittaa palkinnon tarpeettomasta raportoinnista,
koska kertoo moottoripyöräilijän ja tankin kolarista.
Se tapahtui lähellä armeijan tukikohtaa.
Siinä lukee: "Moottoripyöräilijän epäillään saaneen murtuman
"käteensä ja jalkaansa." Tässä on osa, jota ei olisi tarvittu.
"Tankin kuljettaja ei loukkaantunut."
-Eikö? -Ei.
Olipa hän onnekas,
-kun selvisi siitä. -Niin oli.
Oliko oikeasti?
Hän kai palasi tukikohtaan ja kysyi: "Mihin minä törmäsin?"
"Törmäsinkö?"
Tässä on oikein hyvä keskustelunaihe.
On ilmoitettu uudesta moottoriurheilumestaruudesta,
joka on naisia varten. Sen nimi on W-sarja.
Idea on, että mahdollisesti hyvät naiskilpa-ajajat
voivat ottaa osaa sarjaan. Autot ovat täsmälleen samanlaisia.
Se on kutsukilpa, ja palkintona on 1,1 miljoonaa puntaa.
-Niin. -Siinä on aika hyvä houkutin.
Siitä on puhuttu paljon, oikeastaan väitelty.
Joidenkin mielestä on seksististä luoda
mestaruussarja vain naisille, mutta jos sitä ajattelee,
on naisten jalkapalloa, rugbya ja maahockeyta,
kaikki olympialajit, joissa miehet ja naiset on eroteltu.
En näe syytä, miksi moottoriurheilu olisi erilainen.
Eivät kaikki lajit.
Kouluratsastuksessa miehet ja naiset kilpailevat.
-Mutta se ei ole urheilua. -Eikö?
Istutaan hevosen selässä, kun se yrittää olla teennäinen.
Hyvä on. He voivat...
-Hän on oikeassa. -Ei ole...
-Se on. -Olet oikeassa.
Purjehduksessa ei erotella miehiä ja naisia.
-He kilpailevat toisiaan vastaan. -Ei sekään ole urheilua.
Purjehdus on työtä.
Täytyy vetää köysiä ja...
-Hyvä on sitten. -Se on ruumiillista työtä.
Se ei ole urheilua.
Totta puhuen kaikki tuo
ja yksipaikkaisella kilpailu ovat aivan eri asioita.
Miksi? Koska tarvitsee miehistä voimaa?
Ei tarvitse, koska jopa F1-autossa
on nykyään ohjaustehostin.
Tiedän, mutta ajoin yksipaikkaista kilpa-autoa taannoin.
En muista, mitä enkä missä, mutta siinä oli slicksit.
Kolmen kierroksen jälkeen niskalihakseni... Olin näin,
eivätkä voimani riittäneet pääni suoristamiseen.
Täytyi odottaa seuraavaan mutkaan, jotta sain sen toisinpäin.
Tiedän, ettei Navratilovan eikä sen Williamsin tytön
kanssa haluaisi vääntää kättä.
Naiset pystyvät kehittämään lihaksiaan
sen kompensoimiseksi, mutta...
Sanotko, että pitäisi erotella
naiset ja miehet moottoriurheilussa?
Mielipiteelläni ei ole väliä. Siitä on 43 vuotta aikaa,
kun tyttö oli mukana F1-kisassa.
43 vuotta.
Jokin on vialla, koska he eivät pärjää.
Ruohonjuuritasolla. Se tapahtuu varhain.
Liian moni äiti laittaa tyttärensä ponin selkään
mikroauton sijaan.
Niin, ei laiteta...
Jotkut tytöt ajavat mikroautoilla, koska kuskimme Abbie
on ajanut niitä pienestä pitäen.
Tässä sarjassa ei ole
kyse erottelusta, vaan naisten rohkaisemisesta
autourheiluun, mikä on hyvä idea.
Niin on, mutta sen pitää alkaa varhain.
Pikkutytöt, on siis aika nousta ponin selästä
mikroautoon.
Minulla on kokemusta hevosista. Voin siis sanoa
hyvän puolen olevan, että kun kävelee aamulla ulos,
huomaa, ettei mikroauto ole paskonut alleen ja kuollut yöllä.
Se on siis parempi kuin hevonen.
Huomaatte myös, että mikroautot ovat hauskempia kuin ratsastaminen.
-Ne ovat. -Kyllä, ja huomaatte,
ettei mikroauto työnnä pitkää, tyhmää päätään tallin oven yli
ja tuijota teitä. Tietää sen ajattelevan...
Se yrittää sanoa: "Vaimosi on kanssani täällä.
"Hän toi aamiaisen sänkyyn. Paskoin alleni viime yönä,
"mutta hän korjaa sen talikolla."
Sitten se sanoo: "Penikseni on myös vähän likainen."
"Vaimosi hoitaa sen myöhemmin."
Sitten vaimon pää tupsahtaa tallin oven yli,
ja hän sanoo: "Älä katso sitä noin.
"Se luulee, ettet pidä siitä." Sitä sanoo: "Tiedän!
"Jos osaisin puhua hevosta, sanoisin sille: 'Vihaan sinua.
"'Vihaan sitä, miten viet vaimoni, rahani
"'ja arvoasemani täällä.'"
Sitten eräänä päivänä sitä keskustelee vaimon kanssa
ja hän sanoo: "Kultaseni, tarvitsen peräkärryn erityisen hevoseni siirtämiseen
"ihaniin paikkoihin, koska nämä niityt ovat liian pieniä sen upeiden,
"lihaksikkaiden jalkojen harjoittamiseen."
Siihen sanoo: "Selvä. Hankin sinulle peräkärryn."
Hän sanoo: "Tarvitsen erityisen auton vetämään erityistä peräkärryä,
"jossa on erityinen hevonen." Sitä hankkii sen, ja eräänä päivänä
hän sanoo: "Tarvitsen kuorma-auton
"kuljettamaan isoa, upeaa hevostani ympäri maata, ja siinä
"pitää olla keittiö ja sänky, jotta voin nukkua hevoseni lähellä.
"Lähempänä hevostani kuin sinua."
Sillä hetkellä kumartaa päänsä sydän särkyneenä,
koska tietää hävinneensä ja hevosen voittaneen.
Oikein hyvä.
Tuo on...
Vähän pielessä.
Osuimme H-pommiin.
Joka kerta, kun mainitsee hevosen, hän on aivan... Teit sen taas.
Taidamme lopettaa tämän. Se ei ollut Keskustelukatu.
Se oli Hammondin Vuodatuskatu.
-Anteeksi. -Jatketaanko sitten?
On uusi nelivetoinen maasto-Lamborghini.
Sen nimi on Urus. Saadakseni selvää, onko siitä mihinkään,
vein Grand Tourin Ruotsiin mukanani kysymyksiä.
Tässä on ensimmäinen suuri kysymykseni.
Jos rakentaa auton tällaiseen maastoon,
voiko se yhä olla kunnon Lambo?
Urus kyllä näyttää korotetulta superautolta.
Tihrusilmäisellä tyylillään se näyttää aivan Lamborghinilta.
Mutta onko se?
Tehdäkseen tämän auton Lambon insinöörit penkoivat kunnolla
Volkswagenin osalaatikkoa.
Moottori, nelilitrainen V8, on Porsche Panamerasta.
Taka-akseli ja ilmajousitus ovat Bentley Bentaygasta.
Alusta ja suuri osa kojelautaa
ovat Audi SQ7:stä.
Tarkoittaako se, ettei tämä olekaan Lamborghini?
Se kiihtyy nollasta sataan 3,6 sekunnissa.
Huippunopeus on 304 km/h.
Sillä on siis odotettu suorituskyky,
mutta on muita juttuja, joita ei osaa odottaa.
Tämä on ensimmäinen Lamborghini, joka käyttää turboahdinta
ja automaattista vaihdelaatikkoa.
Yhdistelmä tarkoittaa, että on pikkuruinen
ja ei-lamborghinimainen väli kaasun painamisessa pohjaan
ja auton kiihtymisessä.
Kun se kiihdyttää, ei ole kirkuvaa teatraalisuutta.
Perästä kyllä tulee pauketta ja ryminää,
mutta sitä ei kuulu sisälle, missä kaikki on hillittyä ja hienostunutta.
Ehkä siksi kaikki täällä on latinaksi.
Tämä on emeritusprofessorien Lamborghini.
Voin kuvitella paavin tällaisessa.
Se on hiljainen, hieman epäröivä, tyylikkäästi sisustettu
ja siinä on fiksu luistonestojärjestelmä
ja suurimmat hiilikuitujarrut ikinä katuautossa.
Se on siis turvallinenkin.
Ei kuitenkaan voi ohittaa tosiasiaa, että ajan juuri
lumella ja jäällä autolla,
jossa on 641 hevosvoimaa
riehumassa konepellin alla.
Mikä tarkoittaa, ettei se ole lainkaan turvallinen.
Voi Luoja taivaassa.
Keskityn.
Se on levoton ja pelottava.
Aivan kuin olisin vastuussa koko maailman fysiikasta,
kun olen puhelinkioskissa, joka on täynnä ampiaisia.
Lopettakaa. Jättäkää minut rauhaan. Hoidan aikaa ja painovoimaa.
Tämä auto on juuri sillä rajalla,
jossa jännitys loppuu ja kauhu alkaa.
Se on Lambon aluetta.
Hitto.
Urus siis näyttää ja tuntuu Lamborghinilta.
Se on myös käytännöllinen. Tavaratila on valtava.
Sisällä on tilaa viidelle yli 180-senttiselle.
Se on myös mukava paikka.
Kaikki se on hienoa.
Mutta toimiiko se maastossa?
Ottaakseni selvää yritän ajaa sillä
tämän hiihtokeskuksen huipulle.
Siinä on nämä nastattomat renkaat.
Minulla on nämä, jotka eivät ole tarkat italialaiset ajokengät.
En ole varma, meneekö tämä hyvin.
Täällä ongelmat pahenevat.
Ei ole käsikäyttöisiä tasauspyörästön lukkoja eikä alennusvaihteita.
Ei voi muuta kuin käynnistää se
ja laittaa ajojärjestelmä lumitilaan.
Onko tuo lumi? Onko neve lumi latinaksi?
Saattaa olla. Katsotaan, toimiiko se.
Tästä lähtee.
Ei saa vaihtaa vaihdetta. Se liikkuu.
165 000 punnan Lamborghini
ajaa ylös hiihtorinnettä.
Nämä turbot voivat olla vähän ärsyttäviä tiellä,
mutta täällä saan niistä matalaa vääntöä,
jota tarvitsen mäen kiipeämiseen.
Minulla on kallistusmittari aivan kuin vanhassa Mitsubishi Shogunissa.
Tämä on aika vaikuttavaa. Se vaihtoi juuri ykköselle.
Päivää, neuvottomalta näyttävät laskettelijat.
Uskomatonta, että tämä on 2,4 tonnin auto
normaaleilla katurenkailla, ja se pystyy tähän.
Anna mennä. Pystyt siihen.
Anna mennä.
Hetkinen.
Niin.
Nyt uskon, että se on 2,4 tonnin auto normaaleilla katurenkailla,
koska se on jumissa.
Ei.
No niin.
Olemme osoittaneet,
että se on Lamborghini, että se tuntuu jännittävältä, kuten Lamborghinin
pitäisi ja... Tein tämän tarkoituksella.
Ja että se on hyvä maastossa, muttei aivan niin hyvä
kuin Range Rover.
Mikä jättää vielä yhden asian vastattavaksi.
Onko se hauska?
Teimme lumiauralla kilparadan
tälle jäätyneelle järvelle.
Olemme suunnitelleet seuraavaa.
Yritän ohittaa tämän neliveto- Porsche 911 Turbon,
jota ajaa
Grand Tourin kilpakuski Abbie Eaton.
Oletko nähnyt tätä halkeamaa?
En huomannut sitä aiemmin.
Katso tämän kuntoa!
Sinullahan on painavampi auto?
Se on 2,4 tonnia, ja minä painan puoli tonnia.
Etkö ole huolissasi tuosta?
En pidä turvavyötä. Jos auto uppoaa,
pääsen heti ulos.
Oikeastiko?
Jep.
Ennen kaksintaistelua
otin jokusen harjoituskierroksen yksin.
Hyvänen aika!
Käänny nyt!
Menen vähän ulos radalta.
Urusini on vähän levoton.
Niin sanoisi lääkärilleen.
No niin. Käännetään tuohon.
Nyt toiseen suuntaan ja kaasua.
Hyvä.
Hiiri sisään, leijona ulos.
Niin Ruotsissa sanotaan.
Teen nyt oman sumuni.
Sillä ei ehkä pääse yhtä ylös laskettelurinnettä
kuin Range Roverilla, mutta tässä
se on parempi.
Mutta onko se riittävän hyvä ohittamaan Abbien Porschessa?
Siinä hän on!
Kello on soinut, kilpa on käynnissä.
Nyt saisimme selville, kuka on kuka erityisesti suunnitellulla radallamme.
Kärjen ympäri.
Nyt vartta pitkin alas
Parabolicaksi nimettyyn osuuteen.
Olen kisannut mulkkuja vastaan, mutten koskaan mulkulla.
Meidän pitäisi saada hänet kiinni. Taivaan tähden! Vauhtia!
Hänellä on nelipyöräohjaus, kuten minulla.
Mutta hänellä on paremmat jarrut.
Anna minulle nyt 641 hevosvoimaa!
Hyvä.
Sanoin, että se on joskus vähän epäröivä.
Corsa-tilassa se ei ole.
Tämä on loistava.
Hän ajoi leveäksi. Onko tässä tilaisuus?
Vauhtia!
Nyt!
Hemmetti!
Yritystä, Jeremy.
Anna mennä!
Voit ohittaa hänet!
Anna mennä!
Kierros toisensa jälkeen iso, raskas Urus kynsi
911 Turbon perää.
Luoja!
Oikeastiko? Ei!
Mutta lopulta minun täytyi myöntää tappio.
En pääse tuon 911:n ohi, ja se siitä.
Mutta pysyn perässä.
Maastoautossa se on aika hämmästyttävää.
Se todella on.
Voin varmasti uskoa Lamborghinin väitteen,
että tämä on maailman nopein maasturi.
-Varsin hauskaa. -Kiva päivä ulkona.
-Sain maksun siitä. -Se oli työtäsi.
-Se oli työtä. -Aivan.
Sen tekeminen oli työtäni.
Se luultavasti ei ole maailman nopein maasturi
kauan, koska sekä Aston Martin että Ferrari
-julkistavat isot maasturit. -Niin.
-Tänä vuonna! -Ihan sama.
Voisitko kertoa ihmisille, että sinulla on Urus?
Se kuulostaa Star Trekin vähäiseltä alienilta.
Niin, mutta toimii kuin Lamborghini.
Niin. Mutta ei.
Tämä on erinomainen kuluttajaneuvo.
Se on hyvin selvä.
Tehtyäni tuon filmin, mikä oli varsin kivaa,
palasin kotiin ja ajattelin, että se voisi olla
enemmän kuin Aventador.
Se voisi olla vähän enemmän hullu.
Sanotko, että muutit mielesi?
-Kyllä. -Hienoa!
Pääministeri Clarkson palaa kokouksesta. "Olen julistanut sodan!
"Mutta kotimatkalla ajattelin uudestaan,
"enkä ole niin varma. Muutin mieleni."
Täsmälleen. Niin minä tein.
Hyvä. Koska olemme niin järkevässä mielentilassa,
haluaisin jatkaa lyhyellä historian oppitunnilla.
Kilpa-ajaja kuoli 7.4.1968
Formula 2 -kisassa Saksan Hockenheimissa.
Ikävä kyllä kuljettajan kuolema ei ollut yllättävä,
koska laji oli niin vaarallinen silloin.
Hän oli yksi 127:stä kilpa-ajajasta,
jotka kuolivat ratin takana sinä vuonna.
Tällä kertaa kuolema järkytti koko moottoriurheilumaailmaa,
koska se oli menettänyt miehen, joka oli epäilemättä
aikansa paras kilpa-ajaja
ja monien mielestä yhä kaikkien aikojen paras.
JIM CLARKIN RAKKAALLE MUISTOLLE SYNTYI 4.3.36 - KUOLI 7.4.68
Jim Clark on kuollut onnettomuudessa Formula 2 -kisassa Länsi-Saksassa.
Jim Clark kuoli, kun auto suistui radalta 275 km/h
Se oli järkytys kaikille.
Se todella järkytti meitä.
Clark kuoli kolarissa
Jos joku ei ajaisi kohtalokasta kolaria,
niin Jim Clark,
koska hänen ajotyylillään hän ei tehnyt samoja virheitä
kuin muut kuljettajat.
Kaliforniassa radiokuuluttaja, joka kertoi uutisen
Clarkin kuolemasta, pyysi kuuntelijoitaan sytyttämään ajovalonsa
kunnioituksen merkiksi, ja moottoritiet valaistuivat.
Clark ei olisi pitänyt maailmanlaajuisesta hälinästä,
koska tämä ujo, vaatimaton mies, skottilaisen lammasfarmarin poika,
ei kehunut omilla taidoillaan.
Aloitin amatöörinä. En halunnut maailmanmestariksi.
Mutta halusin ottaa selvää, millaista on ajaa autolla nopeasti,
ajaa tietyllä radalla ja tietyn tyyppisellä autolla.
Clarkin saatua kokemusta urheiluautokisoissa 50-luvun lopulla
hänen nopeutensa ja kykynsä huomasi Lotuksen pomo Colin Chapman,
joka palkkasi hänet F1-tiimiinsä vuonna 1960.
Clark sai pian moottoriurheilumaailman liekkeihin.
Varsinkin tässä autossa.
Lotus 25:ssä,
jolla vuonna 1963
hän voitti ensimmäisen F1-mestaruutensa.
Voi luoja! Istun Jim Clarkin istuimella.
Tämä sähköistää!
Nämä eivät olleet tehokkaita autoja.
Ne tuottivat vain 210 hevosvoimaa 1,5 litran moottorista.
Mutta niillä pääsi silti 290 km/h.
Vallankumouksellisen monokokkinsa ansiosta
25 oli jäykempi ja kevyempi kuin mikään muu F1-auto.
Mikä tarkoitti sitä, ettei se ollut nopea vain suorilla,
vaan nopeampi myös mutkissa.
Vuoden 1963 kaudella Clark voitti sillä
ennätykselliset seitsemän kymmenestä Grand Prix'sta.
Voittaja on Jim Clark. Kukaan ei saa häntä nyt kiinni.
Mutta vuosi 1963 oli vain lämmittelyä tulevalle.
Saadaksemme oikean kuvan Clarkin neroudesta
meidän pitää katsoa toista vuotta.
Vuotta 1965, jolloin hän ylsi tasolle,
jota kukaan ei ollut saavuttanut aiemmin eikä saavuttanut sen jälkeen.
Nykyajan F1-kuski ajaa 21 kilpailua vuodessa
ja valittaa usein sen olevan liikaa.
Vuonna 1965 Jim Clark kilpaili 63 kisassa.
Jotkin näistä autoista näyttävät samalta, mutta ovat täysin erilaisia.
Tällaisella autolla hän ajoi F1-mestaruuden.
Hän kilpaili Britannian F2-mestaruudesta
ja Ranskan F2-mestaruudesta tällä autolla.
Hän kilpaili Tasman Seriesissä, joka on tavallaan Australian Grand Prix,
tällä autolla, ja sitten on tämä Lotus Cortina,
jolla hän päätti ajaa Touring Car -kisoja.
Aivan kuin se ei riittäisi,
hän päätti kilpailla Indy 500:ssa.
Ensimmäisenä oli Tasman Series Australaasiassa.
Clark voitti 15 kilpailusta 11 ja sai mestaruuden.
Sitten hän palasi Eurooppaan Britannian ja Ranskan
F2-mestaruuksia varten, jotka molemmat hän voitti.
Jim Clark johti alusta asti!
Voittaja on Jim Clark!
F2-kisojen välissä hän hyppäsi Lotus Cortinaansa
ja voitti Touring Car -kisoja.
Kaiken sen lisäksi oli Amerikka.
Indianapolis 500:aa on kutsuttu kilpa-autoilun suurimmaksi näytökseksi.
Amerikan arvostetuin kisa olisi kova haaste.
Ovaaliradalla nopeammilla keskinopeuksilla kuin hän oli tottunut
kokeneita Indy-veteraaneja vastaan.
Indy 500:ssa Clark kilpaili erityisesti kehitetyllä Lotuksella,
joka tuotti lähes 500 hevosvoimaa.
Vaikka hän oli jo voittanut F1-mestaruuden,
skotin ansioluettelo ei kelvannut koppaville Indyn virkamiehille,
jotka laittoivat aloittelijan lätäkön toiselta puolelta ajokokeeseen
ennen kuin hän voisi kilpailla.
Indy-viikonloppuna
aloittelija lätäkön toiselta puolelta ajoi aika-ajoissa eturiviin.
Sitten itse kisassa
Clark, vastassaan Amerikan parhaat ovaalikisaajat,
voitti yli kahdella minuutilla.
Jim Clark, ensimmäinen eurooppalainen Indyn voittaja vuoden 1916 jälkeen,
teki uuden ennätyksen 242,505 km/h.
JIM CLARK VOITTI 500:N
Mikä teki Clarkista niin hyvän?
Mikä sai hänet voittamaan millaisella autolla hyvänsä?
Jimmy oli luonnonlahjakkuus. Hän teki sen ajattelematta.
Hän ei tiennyt, miksi ajoi sillä tyylillä...
CEDRIC SELZER - KISAINSINÖÖRI
...jolla hän ajoi.
Ajanjaksolla, josta puhumme, oli 1,5-litraiset autot,
200 hevosvoimaa. Jos ajoi sitä liian rajusti,
nopeus väheni.
Jos menettää nopeutta,
sitä on vaikea saada takaisin.
Jimmy osasi pitää auton vauhdin yllä.
Yksikään nykyajan kuljettajista ei olisi osannut ajaa sitä autoa
läheskään yhtä nopeasti kuin Jimmy.
Hän oli niin tarkka.
Yliluonnollisen kykynsä lisäksi saada autosta vauhtia
Clarkilla oli myös toinen tärkeä taito.
Monet hyvät kilpa-ajajat kuolivat Lotuksissa...
JACKIE STEWART F1-MESTARI 1969, 1971, 1973
...koska Lotus oli hauras auto.
Mutta Jim Clark oli niin sulava,
ettei hän rasittanut liikaa
auton niitä osia, jotka hajoaisivat.
Barcelonan harjoituksissa...
DAVE SIMS - MEKAANIKKO
...hän tuli sisään kymmenen kierroksen jälkeen ja sanoi:
"Vasemmassa pyörässä on jotain vikaa.
"Tunnen jotain vasemmassa pyörässä. Se ei ole kunnossa."
Tarkistimme kaiken. Kaikki tuntui hyvältä, mutta hän sanoi:
"Ei. Jokin on vialla."
Sinä iltana purin vasemman takajousituksen,
ja kas kummaa, yksi laakereista oli alkanut kulua.
En tiedä, miten kukaan saattoi tuntea sen, mutta hän tunsi.
Kisan jälkeen, kun hänen autonsa purettiin
ja tallikaverin auto purettiin,
huomasi aina, mitkä osat olivat Jimmyn autosta...
BILLY COWE - MEKAANIKKO
...ja mitkä osat toisen kuljettajan autosta,
koska Jimmyn auton osat olivat kuin uusia.
Älkää luulko hetkeäkään, että Clark oli niitä kuljettajia,
jotka voittavat vain täydellisellä autolla.
Esimerkiksi eräänä vuonna Spassa
hän johti kisaa, kun hänen vaihdelaatikkonsa alkoi hajota.
Luovuttiko hän?
Ei. Sen sijaan hän ajoi loppukisan,
siis 260 km/h märällä,
yksi käsi ohjauspyörässä ja toinen pitämässä vaihdetankoa paikallaan.
Silti hän voitti
lähes viidellä minuutilla.
Vuoden 1965 kauden jatkuessa
Clarkilla, joka oli voittanut molemmat F2-mestaruudet,
Tasman Seriesin ja Indy 500:n,
oli vielä yksi haaste edessä.
Suurin haaste, F1-mestaruus.
F1-kisoissa
Clark ajaisi muokattua versiota Lotus 25:stä.
Autoa, jolla hän oli voittanut mestaruuden kaksi vuotta aiemmin.
Mutta vaikka 25 oli mahtava,
ei voinut unohtaa sitä, että vuonna 1965
se oli kolme vuotta vanha malli ja että päivitetyssä versiossa
oli vain pieniä muutoksia.
Miten Jim pärjäisi?
Kauden avauskisassa Etelä-Afrikassa
vastassaan legendoja, kuten Jack Brabham,
Graham Hill ja hallitseva mestari John Surtees,
Clark voitti puolella minuutilla
ja teki sen selkänsä välilevy luiskahtaneena.
Seuraavana oli Spa ja sitten Ranskan Grand Prix.
Hän voitti molemmat.
Hänen Lotuksessaan on ehkä vanha moottori,
mutta silti se karkaa kaikilta.
Ratin takana Clarkista oli tulossa voittamaton.
Jimmy ajoi harjoitusten alussa
hyvin nopean kierroksen.
Hän palasi, istui muurille,
eikä ollut järkeä kuluttaa autoa.
Sitten hän odotti, mitä muut olivat tehneet,
ja ajoi nopeammin.
Jos hän ei ollut paalulla, autossa oli jotain vikaa.
Seuraavana oli Silverstone.
Täällä näytti menevän normaalisti,
Clark letkan johdossa.
Kuitenkin loppuvaiheessa
hänen moottorinsa alkoi menettää öljynpainetta
ja oli vaarassa räjähtää mutkien g-voimissa.
Clarkin ajaessa ilman öljynpainetta mittarissaan
Hill ryntää takaa ja rikkoo kierrosennätyksen yrittäessään ohittaa.
Sen sijaan, että ajoi auton mutkan läpi,
Clark sammutti sen ja rullasi mutkaan.
Kun hän oli ohittanut mutkan, hän käynnisti auton taas,
ajoi loput kierroksesta ja voitti kisan.
Lopulta F1-sirkus saapui Nürburgringille,
radalle, jolla Clark ei ollut voittanut.
Lentävällä skotilla on kireitä hetkiä ennen starttia.
Voitto Saksan Grand Prix'ssa, niin hän on maailmanmestari.
Paalulta asti johtanut Clark rikkoi vihdoin Nürburgringin kirouksensa
voittaen kisan ja sen myötä F1-mestaruuden.
Kerrataanpa Clarkin vuoden 1965 kausi.
Ajamassaan 63 kisassa
hän voitti ällistyttävät 31 kertaa
ja oli palkintopallilla vielä kahdeksasti.
Nyt häntä pidettiin kaikkien aikojen parhaan kilpa-ajajana,
ja hänellä oli kysyntää ympäri maailman.
Kuitenkin tämä ujo skotti päätti juhlistaa vuoden saavutuksia
vaatimattomilla juhlilla...
JIM CLARK MAAILMANMESTARI 1963 - INDIANAPOLIS - 1965
...kotikaupungissaan Skotlannissa.
HYVÄÄ TYÖTÄ JIM - MAAILMANMESTARI
Seuraavat kaksi vuotta olivat katastrofi.
Useat mekaaniset viat estivät uuden mestaruuden saamisen.
Kuitenkin vuonna 1968 ajaessaan Lotus 49:ää,
toista Colin Chapmanin tekemää muutosten aiheuttajaa,
Clark otti vuoden ensimmäisen voittonsa Etelä-Afrikassa
ja näytti hallitsevan taas kautta.
Onnea, Jim. Loistavasti tehty.
Paljon kiitoksia.
Sitten huhtikuun 7. päivän viikonloppuna
Clark saattoi valita kahdesta kisasta.
Yksi oli Brands Hatchissä, toinen F2-kisa Hockenheimissa.
Kohtalokkaasti hän osallistui Saksan kisaan.
Huhtikuun 7. on paha päivä minulle.
Hän ei ollut tyytyväinen. Oli jäätävän kylmää, kosteaa ja sumuista.
Emme saaneet lämpöä renkaisiin.
Niihin ei saanut lämpöä, vaikka mitä teimme.
Jimmy sanoi minulle: "Älä odota minulta mitään tänään.
"Ilmoita vain varikkotaululla,
"missä olen ja kuinka monta kierrosta on jäljellä."
Hänen viimeiset sanansa.
Viidennellä kierroksella Clarkin auto yhtäkkiä
syöksyi radalta 275 km/h.
Tulin paikalle. Minut vietiin aluskasvillisuuteen.
Siellä ei ollut kaiteita,
vaan pelkkää asfalttia ja puita. Kirjaimellisesti.
Näin sen reitin ja mitä autosta oli jäljellä.
Ei ollut mitään nähtävää.
Sanoin: "Missä vaihdelaatikko on? Mistä on kyse? Mitä tapahtuu?"
He sanoivat: "Se oli noin 30 metrin päässä.
"Se oli kaatanut taimet."
Kysyin: "Missä kuski on? Missä Jimmy on?"
Hän sanoi: "Ei."
Olimme juuri menettäneet
maailman parhaan kuljettajan.
Mitä hittoa olisi pitänyt tehdä?
Jim Clark on jumala.
Kun näin hänet ensi kertaa... "Luoja. En voi uskoa sitä."
Kun hänelle puhui,
se oli kunnioitusta herättävää.
Elämä oli elämisen arvoista.
Se saa
minut kyynelehtimään.
Anteeksi.
Lääkärinlausunnon mukaan
Clark kuoli välittömästi niskan murtumiseen.
Kolari laitettiin myöhemmin tyhjenevän renkaan piikkiin.
Hän oli kuollessaan vain 32-vuotias.
Lyhyen uransa aikana
hän oli saavuttanut uskomattomia asioita.
F1:ssä hän voitti 73 kisastaan 25, mikä prosenteissa
laittaa hänet reilusti Hamiltonin, Vettelin ja jopa Schumacherin edelle.
Hänellä oli 33 paalupaikkaa, mikä prosenteissa
tekee hänestä kaikkien aikojen toiseksi parhaan.
Heti Fangion jälkeen.
Sitten ovat Grand Slamit, joissa kuski saa paalupaikan,
nopeimman kierroksen, voiton ja johtaa kisan jokaista kierrosta.
Schumacherilla on viisi, Sennalla neljä,
Jim Clarkilla kahdeksan.
Enemmän kuin kenelläkään muulla kuskilla historiassa.
Voisi kuvitella, että niin kyvykäs mies
olisi muiden kuljettajien arvostama,
ja olisi oikeassa.
Sain kutsun Fangion cocktail-juhliin. Hän sanoi minulle:
"Minusta Jimmy Clark oli paras kilpa-ajaja ikinä."
Fangion sanomana
se on paras kehu koskaan.
Viisinkertainen maailmanmestari ei ollut ainoa eteläamerikkalainen,
joka ihannoi skottia.
Clarkin vanhassa koulussa Edinburghissa
on muistolaatta hänen saavutuksilleen.
JIM CLARKIN MUISTOKSI LORETTO 1949-52
Vuonna 1991 hallitseva maailmanmestari
teki erityisen pyhiinvaellusmatkan kouluun...
KUNNIANOSOITUS KOULULTA
...osoittamaan kunnioitustaan.
Senna sanoi Clarkista yksinkertaisesti:
"Hän oli lapsuuden sankarini.
"Hän oli parhaista parhain."
Kuten Senna, Clark kuoli ajotaitojensa huipulla.
Kuten Sennan kohdalla, kuka tietää, kuinka monta mestaruutta olisi vielä tullut.
Hän oli vertailukohta.
Siinä se.
Suurin osa autourheilussa saavuttamastani
perustui Jim Clarkin ajotyyliin.
Otin vain oppia hänestä.
Hän oli herrasmies.
Hän oli herrasmies ja lempeä mies.
Harmi, ettei häntä enää ole,
koska se olisi mukavaa.
Hän oli mahtava mies, aivan uskomaton.
Kaikki tuo on mahtavaa.
Niin.
Minusta on todella uskomatonta se, kuinka moneen sarjaan hän otti osaa.
Voitteko kuvitella Lewis Hamiltonin
nousevan F1-autostaan ja sanovan:
"Ei ole aikaa haastatteluihin. Minun täytyy lähteä
"Touring Car -kisaan." Ei hän tekisi niin.
Juuri niin, ja Clark teki.
Kannattaa myös muistaa, että jos 1960-luvun alussa
lensi Australiaan, se tarkoitti kahdeksaa välilaskua.
Koneissa ei ollut sänkyjä eikä edes elokuvia.
-Istuttiin vain. -Eikä unohdeta,
että hän nousi koneesta, kisasi, voitti tietenkin sen
ja lähti toisella koneella heti Ranskaan
voittamaan siellä.
Se on hämmästyttävää. Jokaisella on lempikilpa-ajajansa,
varmasti täälläkin on kaikilla.
Joko Senna, Schumacher, Villeneuve,
Romain Grosjean, Fangio.
Mutta jos mittaa matematiikalla kuljettajan suuruutta,
tulokseksi täytyy tulla Jim Clark.
Hyvää yötä.