Hallo.
-Hallo. -Takk.
God morgen.
Hallo.
Tusen takk, alle sammen. Takk.
I denne ukens episode...
En superbil blir tatt fra hverandre uten grunn.
En mann uten skjorte.
Og hele tungen min er inni en tarm.
Hele tungen min er inni en tarm.
Det er høydepunktene.
-Det er de beste øyeblikkene. -Ja.
Det var det virkelig.
Uansett, her i Vesten
tenker vi gjerne at 360 000 pund
for en Rolls-Royce Phantom er ganske dyrt.
Men denne uken fokuserer The Grand Tour mest på Kina,
og der borte er ting litt annerledes.
For ikke så lenge siden
var Kina fullt av gamle damer, med hodet ned i rismarkene
og gjørme opp til anklene.
Men i disse dager er det litt annerledes.
Så nylig som på 1980-tallet
ville folk her ligge våken om natten
og drømme om å ha nok penger til å kjøpe et muldyr.
Men nå, bare 30 år senere,
drømmer de om å kunne kjøpe en Hongqi,
mer spesifikt denne Hongqien, L5.
På kinesisk betyr "hongqi" det røde flagget, kommunismens symbol.
Men det er ingenting kommunistisk ved dette monsterets prislapp:
880 000 pund.
Interiøret er et utsøkt kunststykke
med palisanderpanel og kremfarget skinn.
Dashbordet og senterkonsollen er fulldigitale.
Det er jade i dørhåndtakene og gylne solsikker
alle andre steder.
Jeg så den nettopp for første gang, og jeg er allerede forelsket.
Jeg elsker at dørene veier like mye som et middels stort fjell.
Jeg elsker de røde flaggene her og på panseret.
Jeg elsker flaggstengene. Det er som...
Det er som bilen til en tegnefilmskurk,
for i virkeligheten kan ingen være så ille.
Det er umulig.
En ting Hongqi ikke har, er pansring.
Men likevel veier den nesten 3,2 tonn.
For å dra rundt på denne enorme vekten
har den en seks liters V12-motor som omgjør bensin til stillhet.
Men den er ikke spesielt behagelig.
Spesielt setene er veldig harde, og knappen for å justere
rattet er ødelagt, og den har ikke koppeholdere.
Og den er ikke rask.
Faktisk har den samme forholdet mellom kraft og vekt som en Peugeot 308 diesel.
Hongqi vil ikke si hvor fort den går fra null til hundre,
jeg mistenker det er fordi den ikke kommer seg opp i hundre.
Men vet dere hva? Jeg bryr meg ikke om noe av det,
for den bare er praktfull og ond.
Fantastisk, briljant ond.
Til tross for dens skurkete ytre er prisen vill.
Så jeg ringte May og Hammond, og vi kom på en idé.
Om du er en kinesisk forretningsperson
og vil ha en bil som reflekterer statusen din,
trenger du ikke å bruke 880 000 pund.
Du kan bare stikke over til Europa og kjøpe en Mercedes S-Klasse som denne.
Og selv om dette er den seksliters V12-motoren,
kostet den meg bare 8800 pund.
Med andre ord kan du få 100 av disse for prisen av en Hongqi.
På dette tidspunktet kom min kollega Richard Hammond
i et eller annet.
Hva er det?
Dette er en Cadillac STS, og du kan holde kjeft.
Jeg skulle ikke si noe.
Bra. For den har en av tidenes beste motorer,
den smørmyke 4,6-liters Northstar V8,
som skaper 300 amerikanske hestekrefter.
Den motoren ble designet så den kan kjøre i opp til 160 km
helt uten kjølevæske,
ved å stenge én del av V8-en til den kjøles ned,
så den andre, og så den andre. Det er lurt.
-Og forhjulstrekk? -Ja.
Det er en luksusbil! Hvem bryr seg om hvilket trekk den har, James?
Folk som bryr seg om pådragsstyring,
vektfordeling, verdig ingeniørarbeid,
-å gjøre ting ordentlig. -Greit,
jeg skal avlyse alle billøpene jeg har meldt den på,
og så vil jeg kjøre rundt i den som en luksusbil.
Uansett, dette er Mercedes S-Klasse, som, som vi vet, er...
...er et slags paradigme for luksusbilen, og en pioner
for mange ting som er nye i biler og som vi alle vil se
som standard noen år senere. For eksempel...
-Den første bilen som har... -Dempet lukking av dører.
Hvor langt har den kjørt?
To hundre og nitti... tusen kilometer.
Ja, tenkte meg det.
Hvor kom bilen din fra?
Tyskland.
En tysker?
Kjøpte en Cadillac?
Vi ble så avbrutt av at Clarkson kom i en BMW.
Jeg ser du har kjøpt den lange bilen.
Din er også lang.
Har dere to blitt strålet inn fra 1970-tallet?
Med en lang hjulbase, og denne er lang...
Den er lang.
Dette er BMW 750iL,
som Q kalte den i Bond-filmen Tomorrow Never Dies.
-Gjorde han? -Han gjorde det.
-Sa ingen det til han? -Ingen på settet sa:
"Desmond, det er ikke sånn man sier det."
Man skulle tro det. Ja, ja.
Og i filmen brukte de 740-er, med noen kosmetiske endringer.
-Gjorde de? -Ja. Dette er ekte saker.
5,4-liters V12.
Og jeg betalte bare 8400 pund.
Det er pokkers mye bil.
Jeg betalte bare 3000 pund for min Cadillac.
Det er en Cadillac.
Ja. Men jeg lurer på hvilken idiot i Tyskland som sa:
"Der er Audi, der er BMW, der er Mercedes,
"jeg burde kjøpe meg en Cadillac."
Faktisk vet jeg nøyaktig...
Du vet de tyskerne du ser som tror at de er Hell's Angels?
De er tannleger, men de har Harley-Davidsons.
-Ja. -Og de drar på Oktoberfest
og de drikker Budweiser.
Ja. Jeg kjenner til tyskerne du mener...
-Nettopp. Det var... -Nei. Du tar feil.
Den tidligere eieren av den bilen var en amerikansk general som bodde i Tyskland.
-Var han? -En general?
Han var en amerikansk general, og han kjøpte den fordi
han skjønte hva Cadillac mente med den bilen,
som var å utfordre Audi, BMW og Mercedes direkte med den bilen,
med Northstar-motoren.
Ja visst. De lyktes veldig med det, ikke sant?
Fordi Europa er full av Cadillacer.
-Ja, man ser dem overalt. -Man ser aldri en Audi.
Man snubler over disse.
Sjeldenhet og eksklusivitet er deler av luksus.
-La oss se på din. -Min er i perfekt stand.
-Den har det helt bra. -Jeg så det.
-Så hva? Ingenting å se. -Den har isolerglass,
-og det har gått galt. -Vent litt, kom igjen.
-Hva er den sykdommen? -James, er det mellom glassene?
Ja, den har kusma.
Det er det mest deprimerende...
Et isolerglass-vindu med mugg i midten.
Hva er galt?
Du har mugg inni vinduene dine.
Greit, hvor?
-Der! -Ja.
-Det er bare... -Det er veldig ille.
Herregud!
Den forsvinner foran øynene dine.
Hvordan kan en tysk bil... Er du sikker på at den er ekte?
Var den parkert i havet da du kjøpte den? Den er i elendig stand.
La oss ikke bli distrahert av min bils oksidering.
Som vi vet, kommer mange kinesere til Europa nå for tiden,
for det meste for å dra til Bicester Shopping Village.
Som nå er en større turistattraksjon for kineserne
i England enn Buckingham Palace. Det er sant.
Syns noen andre det er litt deprimerende?
-Veldig deprimerende. -Ok.
Om kinesere skal komme til Storbritannia
og kjøpe vestlige såper og vestlige kjoler,
hvorfor ville de ikke kjøpe vestlige biler når de er der?
Ja. For du kan ikke kjøpe disse bilene brukt her.
Det er ikke... Årgangen er ikke tilgjengelig her.
-Nei. -Nei.
For da disse bilene var nye, hadde alle i Kina...
-Sykler. -Ja.
-Ja. Men du... -Okser.
-Ja. -Og det vi sier, er
at du kan kjøpe en av disse for mye mindre enn en luksus-Hongqi.
Mye, mye mindre.
Og det er det vi er her for å bevise, Kinas befolkning.
Vi kunne ikke ha valgt et bedre sted for testen vår.
Den helt forbløffende byen Chongqing.
La meg gi dere noen fakta og tall om Chongqing, om jeg kan.
Innbyggertallet i kommunen er rundt 30 millioner,
så det er en av verdens største byer.
Fjorten forskjellige bilprodusenter her, så det er Kinas store motorby,
og det er hovedstaden for den kinesiske motorsykkelindustrien.
Og de laget 100 millioner laptoper her i fjor.
Bilen er visstnok tvillingbyen til Leicester.
Og man ser hvorfor. Bortsett fra alt ved den.
Se, et tog går gjennom en bygning.
Så klart.
Det ser helt utrolig ut.
Folk i Dubai tror at de er gode til å sette opp bygninger fort,
men se på tingene som blir bygget her.
Så klart, når en by blir så stor så fort,
er det mange måter å tjene penger på.
Stål, glass og betong.
Men én mann tenkte: "Vent litt,
"hvert eneste rom i hver eneste bygning
"vil trenge en dør."
Genialt.
Veldig enkelt å få investor, i alle fall.
Det var en så god idé at han nå har en drive-through dørfabrikk.
Sikkerhetsdører,
inngangsdører, innerdører,
veldig fine dører.
Utsmykkede dører, bankhvelvdører, bildører!
Fem millioner i fjor. Fem millioner dører.
Det er ikke så interessant, er det?
Nei, men nå er jeg verdens rikeste mann.
"Om ansatt er engel overtid, er han ikke djevel når han får lønning."
Ok, han er ingen fantastisk skribent,
men for en dørprodusent!
Det mest bemerkelsesverdige ved Chongqing
er varmen.
Dette kalles Kinas forbrenningsovn.
Gjennomsnitttemperaturen for denne tiden av året, som er midt i juli,
er 45 grader med 80 prosent luftfuktighet.
Det er varmt her. Megavarmt!
Det er så varmt og klamt at fem minutter etter at de har satt opp en bygning,
vokser jungelen ut av den.
Og dette er greit om du er i en BMW eller Cadillac med klimaanlegg.
Men...
Jeg må si at klimaanlegget
ikke virker i bilen min.
Vær så snill, nei. Ikke her.
Har du hørt nyhetene? James' klimaanlegg.
Hva?
Kjære vene!
Det vil han kjenne.
Bortsett fra klimaanlegg-problemer så det ut til at vi hadde et poeng
med våre brukte vestlige limousiner.
Biler her koster rundt
dobbelt så mye som i Storbritannia på grunn av skatter
og profittvirksomhet fra bilprodusentene.
Så om du ser noen i en Range Rover Velar,
som jeg nettopp gjorde, så koster den 140 000 pund her.
Ja, jeg mener den S-Klassen der, den er smakfull.
Den koster 300 000 pund i Kina.
Og derfor gir denne BMW-en mening.
Man kan komme til Europa og kjøpe en 750iL som denne
for 8500 pund. Betal for å sende den til Kina,
betal skattene, og den vil fortsatt koste deg mindre enn en Honda Civic.
Og det er ikke som at denne synger på siste verset.
Jeg har ikke en eneste ting her som er ødelagt.
I motsetning til i Hongqien fungerer knappen for å justere rattet.
Blinklys, lys, stereo, alt! Alt virker.
Vinduer...
Jeg har endatil kassettspiller. Hva tror du om det?
All elektronikken min virket også.
Men i denne supervarme byen
finnes det en enda bedre grunn til å kjøpe en Cadillac.
Når amerikanere lager en bil, begynner de med klimaanlegget,
og så sier de: "Greit, la oss sette en bil på den." Det er prioriteten.
Apropos...
Dette, seere, om dere lurte,
er noe som kalles et ishåndkle.
Du bløyter det, og det forblir kaldt i opptil to timer.
Jeg lånte det fra en i crewet. Det er fantastisk.
Til slutt valgte vi å forlate sentrum av den største byen
du aldri har hørt om.
Så vi ble enige om at dette veiknutepunktet formet som en herrepølse
passet til å prøve bilene våre på motorveien,
men vi fikk straks et problem.
INGEN TUTING I DEN INDRE SIRKELEN
Med jevne mellomrom er der en signalbro med kameraer som dekker alle filene.
Og hver eneste bil blir fotografert,
og hver eneste fotografi blir så analysert
av en tjenestemann i et rom
for å passe på at sjåføren røyker.
For så vidt som jeg forstår, er det fortsatt obligatorisk her.
Andre ting de sjekker, er at du har på setebeltet,
at du ikke snakker i telefon, og at du ikke...
Hvordan kan jeg si dette?
Berører deg selv eller passasjeren din.
Det er visstnok vanlig i Kina. Ganske mange blir rettsforfulgt
for å tilfredsstille seg selv eller hverandre på en lang tur.
Ja. Å, ja.
Å, ja. Det er faktisk veldig deilig.
Faen, jeg traff lillemann med viften.
Til slutt ankom vi stedet for vår første prøve.
Det er ett av 78 sentre rundt Chongqing
der tenåringer kan lære å kjøre borte fra trafikken.
Men for oss så det ut som en racerbane,
som gjorde den perfekt for en genial håndteringstest
som jeg nettopp hadde kommet på.
For å gjøre dette skal vi bruke droner som denne,
som har fått festet på seg flammekastere.
De bruker faktisk disse i Kina for å fjerne søppel som sitter fast
på strømkabler.
Greit. Så hvordan skal vi bruke en flyvende flammekaster som denne
for å teste kraften og smidigheten til bilene våre?
Godt spørsmål. Hver av bilene våre har, som dere ser,
fått tre kjeder kinaputter festet på seg.
Ett på panseret, ett på taket og ett på bagasjeromsluken, ok?
Så du kjører rundt en spesialbane her, mens du blir angrepet
av flyvende flammekastere. Og så får du ett poeng
når du er ferdig for hvert av målene som ikke har blitt truffet.
Siden vi stod opp imot to nerdete karer fra tusenårsgenerasjonen
og vi skulle kjøre kraftige vestlige sedaner,
tenkte vi at vi enkelt kunne kjøre fra og overliste dronene.
Dessverre ble det en massakre.
Flammer fra himmelen!
Der er dronen til venstre for meg. Den første av dem.
Herregud!
Gud, fortapt.
Flammer overalt. Herregud.
Bandittene klokka ti.
Å nei!
Faen!
-Det vil ha skremt ham. -Det vil ha skremt ham litt, ja.
-Du vet at hunder ikke liker fyrverkeri. -Nei, de hater det.
Det var veldig gøy.
-Vent nå litt. -Å hoppe rundt
med flyvende flammekastere. Det var en veldig god ettermiddag.
Ja.
-Hva? -Vent litt.
Ja?
Det var en helt ubrukelig test.
Hvorfor var den det?
Vi gjorde ikke noe som overbeviste kinesiske forretningspersoner om at
våre brukte limousiner var en god idé, og vi fikk alle null poeng.
Ja, og alle ødela lakken.
Ja, men det kan vi polere bort.
-Nei. -Kanskje.
Uansett, vi skal fortsette med det senere.
Men nå er det på tide å plaske i pratens sølepytter,
etterlatt av debattens byger som faller på Samtale-veien.
SAMTALE-VEIEN
Jeg liker den.
-Ja, jeg vet det. Ja. -Jeg liker den.
Vi holder oss i Kina.
Før vi fikk lov å kjøre der borte,
måtte vi alle ta kinesiske førerprøver.
Vi har sett førerprøver over hele verden.
Jeg husker en jeg kom over i India, der en kvinne bestod
selv om hun satt i baksetet
og sensoren var i en annen bil som fulgte etter.
Ja. I Egypt pleide man å måtte kjøre to meter forover
og to meter bakover, og så fikk man godkjent.
Og det var alt.
Skulle gjerne møtt noen som strøk.
Ja. Uansett, vi tenkte at å bestå en kinesisk førerprøve
ville være ganske enkelt.
Men vi fikk en liten overraskelse.
Jeg har litt film av at Hammond tar sin prøve.
Vil noen se det?
-Ja! -Ja?
Det er dårlig kvalitet, det er på telefonen min, men her er det.
Testsenteret.
Ja, så han må knytte nevene sine
og sette seg på huk.
Sånn ja.
Og så må han gå på en vekt.
Anspent øyeblikk.
Fortsatt anspent.
Du bestod. Hammond bestod!
Seriøst.
-Bra gjort. -Det var alt.
Ja. Det var ingenting. Jeg fikk det til å se enkelt ut.
Det var den enkleste førerprøven jeg noen gang har hørt om.
Jeg vet det. Jeg bestod fordi jeg beviste at hendene mine gjør det,
og jeg blir påvirket av tyngdekraften.
-Det er alt. -Ja.
Jeg tror det egentlig er en test for å sjekke at du er menneske
-og ikke en hund. De kan ikke gjøre det. -Det er alt.
Men etterpå ble vi tatt med inn på et slags auditorium
der en mann snakket med oss om farene ved veiene i Kina.
Og han sa at vi måtte se opp for en rekke ting
som kunne springe ut i veien foran oss, inkludert,
og jeg finner ikke... Dette er et sitat.
Dere vil støtte meg her. Dette er det han sa:
"Inkludert hunder, barn og kvinner."
Det var det han sa!
Vær forsiktig, de springer ut i veien.
Nei, man vet aldri, de er uforutsigbare.
Jeg tror ikke at #MeToo-bevegelsen har nådd Chongqing ennå.
Du sier det, men det er 78 selvskapte milliardær-kvinner
i hele verden, og 49 av dem er kinesere.
Det ville vært flere av dem, men noen ble påkjørt.
Uansett, kan vi snakke om den Hongqien litt?
Jeg visste du ville snakke om den. Det er så typisk deg.
Den er interessant.
-Det er så deg. -Det har han skrevet over hele seg.
Dårlige nyheter, man får den ikke i brun.
-Hvorfor skulle jeg ville ha den i brun? -Å, ja, det ville du!
Du elsker brune biler!
Nei, dine biler er grå og mørkegrønne.
Mine er blå med metallflak, røde og oransje.
Jeg kan ikke lese tankene dine.
Gudene må vite at jeg ikke er sikker på om jeg vil det.
Men jeg vet dette, James May, når du sovner i kveld,
vil du drømme om den brun Hongqi.
Det vil du.
"Jeg liker ikke brune biler." Det er som han sier: "Jeg elsker hester."
Ting som ikke er sant.
Jeg liker ikke brune biler.
Ting som ikke er sant. Du elsker brune biler og...
Jeg har aldri hatt en brun bil, og jeg er interessert i Hongqien,
så fortell oss mer om den.
Ok, noe jeg ikke sa i filmen,
men som er ganske interessant, er at når du bestiller en, sender de en skredder
til jobben din, og han måler deg for en dress
som du har på deg når du mottar bilen.
-Virkelig? -Ja.
Jeg skulle gjerne være skredderen som laget dressen for deg
til når du skal få Hongqien din.
Den ville ha skrift på seg.
-Ville den? -Ikke på kinesisk...
-Vent, ville disse... -Det ville være på engelsk.
Ville det være en kraftfull beskrivelse av personen i dressen?
-Ja, det var det. -Ja.
Det er morsomt at du sier det, for i Kina finnes det en tendens
til at folk går med klær med engelske ord skrevet på dem.
De har åpenbart ikke peiling på hva de ordene betyr.
Jeg satt i trafikkork en dag der,
og det var en kvinne på en buss ved siden av meg.
Det var en respektabel kvinne i 50-årene eller noe, på vei
til en kontorjobb.
Hun hadde en hvit bluse med røde blomster på.
Jeg tok et bilde. Her er den.
Så, det som står der er: "Han var et ... rasshull."
Jeg skulle gjerne hatt et bilde av ansiktet hennes når noen forklarte
hva som stod på blusen hennes.
Vet du hva som er veldig utrolig ved det?
Det er nøyaktig hva jeg ville ha skrevet på Hongqi-dressen din.
Sånn ja. Hun visste det.
Hun visste det.
Jeg vil komme tilbake til biler, takk.
For det finnes noen sjokkerende statistikker om biler i Kina.
Vi har en graf over global bilproduksjon.
PASSASJERBIL-PRODUKSJON I 2017 (I MILLIONER)
Ja, der står Storbritannia på 10. plass. Vi produserte 1,67 millioner biler i 2017.
Japan, 8,35 millioner,
Kina, la oss sette det opp.
Det er forbløffende! Det er utrolig!
De laget 24,8 millioner biler der.
Og det som er utrolig, er at du kan ikke bare kjøpe en bil og bruke den,
du må søke til et myndighetsstyrt lotteri
for å få nummerskilt til bilen din. Her er ett, ok?
I Beijing i fjor
for hver tusende person som søkte for å få nummerskilt til en bil
de ville kjøpe, for hver tusende person som søkte,
hvor mange tror dere faktisk fikk det?
-Fem hundre. -To hundre.
Seks hundre.
-Tre hundre? -Tre.
-Hva? Tre som i tre? -Tre personer?
For hver tusende person som søkte, fikk bare tre personer
et nummerskilt, bare tre kunne kjøpe en bil.
Dette er en god samtale, hele dette problemet. Veldig interessant.
Vil dere gjette hva som var Kinas bestselgende bil i 2017?
Volkswagen har vært der for alltid, så jeg vil si Passaten.
Jeg vil si det er en middels stor Hyundai av noe slag, en kassebil.
Og dere tar begge feil. Det er Wuling Hongguang.
-Hva, den der? -Jepp, der er den, det er bilen.
Det er Kinas bestselgende bil?
De solgte en halv million av dem i Kina i 2017.
-Virkelig? -En halv million?
En halv million av dem ble solgt.
De solgte en halv million...
-Wuling Hongguang. -Av dem.
Det er mer enn Ford Focus.
Ja, og ikke glem at Ford Focus selges over hele verden.
Den blir bare solgt i Kina.
Den kinesiske bilen som fanget oppmerksomheten min, var Bestune T77.
Er dere kjent med den?
-Å, Bestune... Nei. -Nei. Aldri hørt om den.
Nettopp. Har et bilde av den her.
Den ligner litt på Lamborghinien fra forrige uke, Urusen.
Men den er mye mindre, 1,2-liters motor SUV, ganske normalt.
Men den kommer med noe de kaller dashbord-assistent.
Som er en liten holografisk figur som popper opp, og du kan snakke med den,
og den hjelper deg stille inn satnav og ringe og så videre.
-Veldig høyteknologisk. -Ja.
Bortsett fra at den lille holografiske figuren er en japansk skolejente.
Og du kan velge fargen på miniskjørtet hennes.
Jeg finner ikke på dette. Vi har et bilde her.
Jeg er ikke så sikker på det.
Ikke jeg heller, men her er saken, James,
kineserne bryr seg ikke om hva vi synes.
For de ser på oss som vi ser på kuer.
Vi er bare store, dumme ting som bare står der.
Bare at vi ikke gir dem melk, vi gir dem bagasje og klokker.
Det er faktisk enden på Samtale-veien.
Men det er ikke enden på de kinesiske tingene, fordi
vi fikk en telefon her en dag fra en kinesisk bilprodusent ved navn Nio.
Og de sa: "Vi har bygget en utrolig rask helelektrisk superbil,
"vil en av dere prøve den ut?"
Ja. Etter turen sin opp en sveitsisk bakke
i en utrolig rask helelektrisk superbil
sa Richard Hammond at han ikke trodde
at han var rette mann for jobben. Men
det viste seg at bilen bare var tilgjengelig én dag,
og dessverre skulle varmemesteren komme til meg den dagen.
Ja. Og jeg hadde tannlegetime?
-Tannlege. -Tannlegetime. Ja.
Jepp! Så gjett hva?
Her er den.
Den kalles EP9.
Og det er ganske tydelig at dette ikke er en Nissan Leaf.
For en Leaf har ikke gigantiske hodestøtter for å hindre at G-kreftene
knekker nakken din i vanskelige svinger.
VELKOMMEN
Og det er bare begynnelsen.
Det jeg har her, er en sammenligning mellom denne Nio EP9 og Rimac Concept One,
bilen jeg trillet ned et sveitsisk fjell i.
Så, i Rimac Concept One.
Kraft: 1207 bremsehestekrefter.
I denne Nioen: 1341 bremsehestekrefter.
Kraft til vekt i Rimacen er 652 bremsehestekrefter per tonn.
I Nioen: 773 bremsehestekrefter per tonn.
Å, bra.
750 VOLT HØYSPENNING AKTIVERT
Ikke noe press.
Greit. Høyspentsystemet er aktivt,
så nå skjer det. For å starte må den stå i "drive".
Venstrefoten på bremsen. Høyrefoten på gassen,
høyre hånd holder den tilbake i én, to, tre, fire, fem, slipp bremsen.
Herregud i himmelen!
Det er bare sprøtt.
De sier den går fra null til 100 på 2,7 sekunder.
Null til 200 på sju sekunder.
Sju sekunder!
Den direkte, umiddelbare kraften man får fra disse elektriske superbilene,
er noe helt utenom det vanlige.
I ett øyeblikk er jeg her, og så... er jeg der borte!
Det er som å kjøre en jetmotor,
noe annet jeg har dårlige minner om.
Dette er et dårlig sted.
Men det finnes gode nyheter for folk som meg.
Bremsene.
Det satte alt tilbake der det skulle være.
Øynene mine har kommet frem, lungene mine er i front igjen.
Om du vil oppleve denne fenomenale farten selv,
trenger du to ting.
For det første: mye penger, for bilen koster 1,15 millioner pund.
For det andre: en racerbane.
For den fungerer som den Ferrari FXX-en, der du kjøper bilen,
de leverer den til en racerbane sammen med et støttecrew.
Du kjører den, gjør i buksene dine.
Så tar de den bort og skyller over den for deg.
Siden det er en elektrisk bil, vil dere lure på rekkevidden.
Om man kjører aggressivt rundt en bane,
vil man åpenbart slite ut batteriene ganske fort.
Men på den positive siden tar det bare 45 minutter å lade det.
STRØMKILDE
På den negative siden: Du må ta ut batteriene for å gjøre det.
Og siden de veier 317 kilo hver,
vil ikke du gjøre det alene.
Det er litt mer styr enn
en kanne bensin.
Men om du er en elektrisk bilfanatiker og du blir fristet av Nioen,
kan du være interessert i å vite at den ikke mangler stamtavle.
Det finnes bevis for at folkene som står bak bilen,
virkelig vet hva de driver med.
Firmaet som lager EP9, leder også et Formel E-lag.
Det laget vant det første mesterskapet i 2015.
Og inntil nylig holdt EP9 selv en runderekord rundt Nürburgring
med en forbløffende tid på seks minutter og 45,9 sekunder.
Som betyr at den ikke bare kan kjøre fort rett frem.
Den har aktiv akselfjæring, aktiv aerodynamikk,
dreiemoment-vektoring, og alt det betyr bare én ting.
Grep, grep og mye grep!
Den har en måler på hvert av de fire hjulene
for et firehjulstrekkssystem som kan følges med og bli kontrollert
konstant av bilens innebyggede hjerne.
Legg til den aktive aerodynamikken på den brede vingen
og en diffuser som går ned hele bilens lengde,
så produserer den mer downforce enn en F1-bil.
Jesus!
Det er som å kjøre en blekksprut.
Det er ingen tvil om at som et ingeniørarbeid,
er Nioen veldig imponerende.
La oss gjøre som en sprettert!
Men det jeg elsker mest ved den, er at takket være dens fenomenale veigrep
kan jeg kjøre den rundt banen vår hele dagen
og fortsatt være riktig vei.
Og fra meg
finnes det ingen bedre kompliment.
Takk.
For en glede.
Samme det. Takk for at dere overlot det til meg.
Du vet... Det er interessant.
Å se det har overbevist meg
om at jeg aldri vil kjøpe en el-bil så lenge jeg lever.
Hvorfor ikke?
Fordi hvorfor i all verden ville jeg ønske å ansette en gruppe menn
og kjøpe en gaffeltruck hver gang jeg vil dra noe sted?
Ja, det er jo greit. Men mange personer
er mer opplyst enn deg, inkludert meg, faktisk, så, Hammond...
Ja?
Hvordan er den, sammenlignet med Rimacen?
-Ingen bryr seg. -Jo, det gjør de, hold kjeft.
Nioen er bare mer av alt.
Den har mer kraft, mer grep, mer fart.
Jeg må si at den bilen så smertelig rask ut.
-Den er det. -Virkelig.
Den er forbløffende rask. Men den er mer en moteartikkel.
En fantastisk, mektig og rask en, men likevel en moteartikkel.
Og vi burde gjøre det helt tydelig at man ikke kan kjøre den på veien.
-ikke sant? Den er ikke lovlig på vei. -Nei. I motsetning til Rimacen,
som kan kjøres på veien, det er det som gjør den utrolig,
og det kommer snart en ny Rimac
som skal ha over 1900 hestekrefter.
Men se for deg størrelsen på den indre forbrenningsmotoren
man ville trenge for å skape 1900 hestekrefter. Det ville være...
Den ville være diger. Derfor er superbilenes fremtid elektrisk.
-Den er det. -Hva?
-Den er det. -Det er den bare ikke!
-Den er det. -Den er det.
Det er den veien det skal gå, det er sånn det vil ende.
Ok. La oss finne ut hvor raskt din elskede Nio
går rundt Eboladromen.
Og den kjører av gårde med lyden av en sentrifugering.
Slengende rundt på sin racerbil-akseloppheng
når den braser inn på Er ikke.
Det er spennende. Et løft og så bygger den opp fart igjen.
Det ser ganske raskt ut.
Ja. Nå ned i Ditt navn her.
Det flyr gnister nær bakre diffuseren. Dreiningsmoment-vektoringen burde gjøre
jobben sin her for å holde det på plass.
Og tilbake til full spenning nå for den frenetiske turen tilbake ned Er ikke.
Høres mer som en jetjager enn en Zanussi-vaskemaskin nå.
Ok, hard bremsing til Gammel dames hus.
Mer lyder av melk som flyter, og nå ned til Transformatorstasjonen.
Om den krasjer her, vil det virkelig bli mye gnister.
Ok, to svinger gjenstår.
Veldig pent gjennom der, bare Sauejordet som gjenstår.
Holder det fint og over streken!
-Og det så bra ut. -Hun var flink der.
-Hun var flink. -Hun var flink.
Så spennende med de lydene.
Jeg liker lydene.
-Hva? Du kan ikke like de... -Nei, de er...
Det er et helt nytt sett lyder, din tosk.
-Ok. -Det er fremtiden.
Ok, la oss se hvor raskt din bil med det elegante navnet N10...
-Nei, Nio EP9... -Nio. Jepp. Ja.
...kom seg rundt, skal vi? Her kommer det.
LØPSRESULTATER
-Topp ti. -Kom igjen. Der har du den.
Å ja! Ja!
-Ja! -Kom igjen!
Ja!
Det...
Det er raskere enn Aston Martin Vulcan.
Du har helt rett, Hammond. Det er en veldig imponerende bil,
og den er raskere enn en Vulcan.
Men den er tregere enn den bensindrevne McLaren Senna,
som er lovlig på veiene, så det blir ett poeng til bensin.
-Ja. -Null poeng til elektrisitet.
Geit, ikke skjær den grimasen. Ikke vis det ansiktet.
-Nei! Ikke den overlegne grimasen. -Overlegen grimase.
James, bare gå videre fort.
Ja, i denne episoden forklarer vi for befolkningen i Kina
at de ikke må kaste bort store pengesummer på nye luksusbiler
når de kan kjøpe noe brukt fra Europa for mye mindre.
Så langt har vi kjørt i by, vi har kjørt på motorvei,
og vi har gjort en helt meningsløs håndteringstest som Jeremy utformet.
Jepp, og nå måtte vi komme oss til en rallybane for å ta del
i enda en test han kom på mens han nøt enda en natt med lungebetennelse.
Samme det, ok. Men hør her, før vi forlot testsenteret
der vi hadde flammekaster-håndterings-testen,
dro vi til nabobygningen til noe ved navn Zunyi konferansesenter.
Det var på akkurat dette stedet at formann Mao i 1935
avslørte sine planer for landets fremtid.
Dette er kommunismens fødested i Kina.
Og i dag står det som et anti-kapitalistisk alter.
Vi gikk naturligvis rett til suvenirbutikken.
Å, den er nydelig.
Ja, jeg vil absolutt ha en snøkule med formann Mao.
Den der.
Å, se!
Hvor mye koster de?
Så det er 230?
Det er Donald Trump.
Jeg er kjempesulten.
Ja, jeg også.
-Det er praktisk! -Det funker.
Etter å ha vist vår respekt for kommunismen,
kom vi oss tilbake på veien i våre flammeskadde biler,
og James klaget fortsatt om temperaturproblemene sine.
Klimaanlegget er nå så ødelagt at det permanent er varmt,
selv når jeg setter den på lav og trykker på alle auto-knapper.
Jeg bestemte at det var bare én ting jeg kunne gjøre med det.
Ignorere ham.
Herregud. Se på det.
De bygger faktisk enda en motorvei
med viadukter og tunneler på andre siden av dalen.
De har én motorvei, hvorfor trenger de enda en der borte?
Men alle disse motorveiene betydde at vi kunne bevise at bilene våre virket
til langdistanse-turer.
Om du ignorer det litt slitte interiøret på denne bilen,
er jeg forbløffet over hvor komfortabel den er.
Helt Cadillac.
Den har noe vi kaller
kontinuerlig variabel veisansende akseloppheng.
Eller akseloppheng.
Og det er mer.
I Storbritannia ble denne bilen beskrevet som utrolig pålitelig,
det er ikke mine ord, men ordene til RAC. The Royal Automobile Club.
Selveste dronningen har så godt som lovpriset denne bilens pålitelighet.
Samtidig, i plata med hakk...
Nydelig motor. Deilig myk, setene er komfortable.
Alt virker, bortsett fra klimaanlegget.
Jeg går tom for drivstoff.
Det skjedde veldig plutselig.
Dette er May, hvordan ligger alle an med drivstoff?
Jeg har rundt en kvart tank.
Jeg må tanke opp. Den mektige Northstar har drukket det.
Heldigvis så vi snart skilt for en bensinstasjon.
Det er flott, jeg begynte akkurat å få panikk.
Lite problem her.
Den har ikke åpnet.
Så vi kjørte videre til den neste.
Gudskjelov.
Hvor er den?
Hvor er bensinen?
Å, den er ikke ferdig.
Det kan være drivstofftanker som skal settes inn.
Så vi kjørte videre til den neste.
La denne være åpen.
Men den hadde heller ikke drivstoff.
Hvor mye penger bruker de på bensinstasjoner?
Mye, men de tjener ikke noe på dem, det kan jeg si deg.
Problemet er at Kina bygger motorveier så fort
at folkene som bygger bensinstasjonene
for å gi motorveien drivstoff, ikke klarer å holde tritt.
Karer, jeg begynner å gå tom.
Etter å ha passert to uferdige bensinstasjoner til,
var vi endelig heldige.
Gudskjelov.
Det var en lettelse.
Men problemene var ikke helt over.
Er det bensin eller diesel?
Hva? Hva er det? Det.
Betyr grønn bensin eller diesel?
Å, vel, det er...
Hvordan vet vi hvilket drivstoff som er hvilket?
Vi aner ikke. Hun bare kommer. Det var dette hun gjorde med min.
Hun satte den inn, og jeg spurte: "Er det bensin?"
Hva enn det er, så putter hun det inn.
Med rulett-oppfyllingen ferdig var vi klare til å reise.
Men i den RAC-godkjente Cadillacen...
Bilen min vil ikke starte. Det er batteriet.
Eller har du fylt den opp med saft?
Siden resten av Kina gjerne ville bruke denne ene ferdigstilte bensinstasjonen,
måtte jeg dytte Hammond bort fra pumpene.
Det er ikke budskapet vi ville spre
til Kinas befolkning, at bilene våre er ødelagte.
Jeg gjør manuelt arbeid. Jeg fant batteriet.
Suksess!
Hammond. Ganske mange kinesere ser på.
Da har vi fått gjennomført startkabeltester
-om vi trenger dem. -Ja.
De kinesisk-lagede startkablene var...
-Fantastiske. -...fantastiske.
Ikke at vi trengte dem.
Tilbake på veien lurte jeg på om batteriet ikke var det eneste problemet.
Jeg forstår ikke de tyske beskjedene på dashbordet,
men motorens varselslys lyser.
Jeg vil bli veldig skuffet om min fantastiske Northstar-motor gir slipp.
Det vil den ikke, den er tøff.
Det går bra.
Faktisk hadde vi alle problemer.
Et stort problem var å prøve å forstå veiskiltene.
TÅKETE DEL SENKFARTENOGSKRUPÅLYSET
"Ikke kjrni når..." Hva?
IKKE KJRNI NÅR TRØTT
"Ikke kjrni når trøtt." Kjrni.
"Helling lengde overskudd".
"Fortkjøring forbud".
"Ikke kjrni når trøtt" igjen!
Vi fikk mye ikke kjrni når trøtt.
Vi hadde et annet problem også. Veiene hadde ingen drenasje.
Så selv i en byge...
Se på det!
Bilene på den andre siden sender mye vann over på denne siden.
Vannplaning.
Fytti grisen.
Han mistet hjelmen sin, den fløy faktisk av hodet hans.
Men i det minste ble ting verre da det ble mørkt.
De prøver å gi deg epilepsi med disse kameraene.
Det er konstant blits.
Etter denne lange og vanskelige reisen kom vi dit vi skulle stoppe for natten.
Der vi håpet på å slappe av med litt avslappende trøstemat.
Fytti grisen, det var sterkt.
Hvordan... Å, jøss.
Hva?
Det er gåsetarmer.
Gåsetarm. Vil du ha litt?
Jeg har sett mer fristende ting festet til bakenden av terrieren min.
-En gummislange... -Greit.
...dekket av napalm. ... i helvete.
Mens munnene våre smeltet, tok jeg opp en annen idé jeg hadde fått.
Vi burde være i baksetet av disse bilene.
Fordi...
Jeg er enig. Ja.
Om du er en kinesisk forretningsmann, vil du ikke kjøre en bil,
en 750iL eller en Cadillac, du vil sitte i baksetet.
Det er mer relevant her uansett, ikke sant?
Fordi det er det folk bryr seg om.
-Det er alt de bryr seg om. -Baksetene. Beinplass.
Så, Jaguar, Audi, Mercedes og BMW
lager lange biler spesifikt til det kinesiske markedet.
Hva om vi... Vi kan nok gjøre dette.
Hva om vi ansetter noen lokale sjåfører
til å kjøre bilene våre, og så sitter vi i baksetet?
Som er det vi burde gjøre, ikke sant?
Ja. Det er det beste stedet å vurdere dem fra.
Det er en god idé. Og hva med dette? Vi tar det ett steg lenger.
Hva om vi, i kveld, modifiserer bilene våre
for å gjøre dem mer relevante og luksuriøse
for det kinesiske forretningssamfunnet?
Ok. Og mens vi holder på,
om dere to kler dere mindre som loffere og mer som handelsmenn,
kan Kinas damer og herrer kanskje ta oss mer på alvor.
Så du sier at vi burde skifte klær?
-Ja. -Beklager.
Hele tungen min er inni en tarm.
Neste morgen møttes vi igjen etter å ha kjøpt noen dresser.
Vi skal gi inntrykket av at vi er viktige
og at folk burde høre på hva vi har å si. Jeg har gjort det.
-Jeg syns vi gjør det bra. -Nei, jeg gjør det.
Nei, du ser ut som du har et ubåt-våpen i en fiolinkasse.
Har du forresten sett James i dag?
Nei. Nei, jeg har ikke sett hva han har valgt. Men la oss være ærlige...
-Brun. -Ja. Det er...
Den vil være brun.
-Den vil være brun, alvorlig. -Ingenting er sikrere enn brun. Ja.
Den er ikke brun.
Det er ikke...
God morgen, Vietnam!
Den er sterk.
Ikke lat som du gjorde det med vilje.
-Skal jeg være ærlig? -Ja.
Jeg bestilte den med en oversettelsesapp jeg fikk fra en telefon.
Og du blandet sammen grønn og grå.
Jeg vet ikke om jeg gjorde det, om de gjorde det, eller den ikke virker.
Men jeg sa "lett", komma, "grå". Som betyr lettvekt, grå.
Men jeg fikk grønn.
Ja, og du ser latterlig ut,
og ingen vil høre på et ord du sier.
Men faktum er at vi alle var i dress.
Så det var på tide å sette oss bak i våre modifiserte biler og dra.
Hva er det?
-Det er en av endringene mine. -Det er Giovanni.
Det er Kato. Jeg ber ham om noe,
og han sender det gjennom skiluken.
Helt genialt.
Det er barbarisk.
Etter å ha blitt enige om at tjeneren min var en kjempegod idé,
introduserte vi oss for sjåførene våre og satte av gårde.
Min sjåfør er den fantastiske Mr. Hu.
Jeg lurer på om han er lege, faktisk.
Doktor Hu er ikke en spesielt høy mann, men likevel,
området bak i denne S-Klassen er fantastisk.
Jeg har godt med beinplass. Jeg kan justere setet.
Jeg kan legge meg litt bakover. Jeg kan sette meg mer opp.
Det er ganske varmt. Klimaanlegget virker fortsatt ikke.
Jeg burde advare doktor Hu om det.
Doktor, jeg beklager. Klimaanlegget er ødelagt.
Doktor, håret på høyskolen har ikke blitt uttalt.
Bilene våre ble så klart bygget før
Bluetooth og internett-tilgang hadde blitt funnet opp.
Men det går bra, for det betyr
at du blir tvunget til å tilbringe tiden i baksetet
med å gjøre noe interessant.
Det jeg vil gjøre, heller enn å se CNN snakke om Donald Trump
eller sjekke NASDAQ-priser,
er å lage en liten modell av Eiffel-tårnet.
Kollegaene mine hadde også valgt å gjøre baksetet til
et sted for læring og selvutvikling.
Jeg har sagt mange ganger i denne serien
at jeg ikke kan lage annet enn bønner i tomatsaus.
Men jeg vil bruke denne reisen,
med en enkel kokeplate, denne woken og disse ingrediensene,
til å ordne det, og lære å lage middag.
Jeg har kokeboken min her.
Dampede knivskjell med svarte bønner og chilisaus.
I mellomtiden hadde jeg bestemt meg for å prøve meg på maling.
Dette er et ideelt studio fordi jeg kan male tingene
jeg kommer til å se ut gjennom vinduet.
En slags montasje av typiske syn ved veiene
på en reise gjennom Kina med sjåfør.
La oss se, jeg har noen trær her og der.
Pent.
Ikke nå, Kato. Jeg kunne sittet her
og svart på meningsløse e-poster fra meningsløse personer
med ingenting bedre å gjøre... Ikke nå, Kato.
Men nei, jeg gjør noe nyttig.
Noe som gir meg glede. Som gir nytelse.
Ikke nå... Nei, Kato. Det er ikke passende.
Å ja. Ja.
Engelskkarse.
Litt sånn.
Tilbring nok tid på motorveien i baksetet av luksusbilen din,
og du kan bli profesjonell kokk på deltid.
Vi kunne forbedre...
Samtidig i BMW-en...
Kato, jakken min! Dressjakken min!
Kato, brannslokkeren. Kato, nå!
Takk. Ja.
Etter noen flamme-frie kilometer stoppet vi for å sammenligne arbeidet.
-Kan vi få se, James May... -Ja.
Hva du har oppnådd heller enn å sende e-poster?
Vel, det er naivt.
Om jeg var moren eller faren din, ville jeg ha hengt det på kjøleskapet
og vært veldig stolt av deg.
Det skal på veggen hjemme.
Kan vi smake på suppen din?
Dere må suge på slipset mitt.
Alt endte opp der.
Utvidet du hjernen din ved å sette fyr på deg selv? Var det...
Nei. Det er fyrstikker.
Én knakk og endte opp i ermet mitt.
Du har ødelagt den nydelige dressen.
-Jeg vil se hva du har laget. -Ja.
Jeg er litt flau over det, for å være ærlig.
Det er et brent vrak, ikke sant?
Det er ikke mitt beste arbeid.
Dette skulle være bursdagsgaven din.
Du sa det er dårlig, så du får det ikke.
-Beklager. -Vær så snill å ikke le.
Greit.
-Og du laget den tingen. -Virkelig?
I baksetet på bilen din.
Til en høy pris.
Ja.
På reisens neste del prøvde vi modifikasjonene
vi hadde gjort på bilene våre
så de skulle passe i den moderne handelsverdenen.
Forretningsmenn vil alltid ha en flat seng når de flyr.
Så hvorfor vil du ikke ha det om du er i en bil?
Det er veldig enkelt å oppnå det.
Legg frontsetet ned, legg inn en madrass.
Dyne, pute.
Ta av det som er igjen av jakken din, og legg deg i sengen.
Det har blitt mørkt. Det er fint.
I Cadillacen hadde Hammond vært litt mer ambisiøs.
Nevn ett hotell for forretningsmenn som ikke har treningssenter.
Nettopp. Alle har det. Derfor har jeg satt en romaskin
i Cadillacen min.
Så mens vi kjører, kan jeg komme i form.
Frisk kropp betyr friskt sinn.
Hvordan er livet i bilen din, Mr. Hammond?
Det er briljant, takk. Hva med deg?
Jeg dupper av.
Når man kjører inn i en tunnel, føles det som natt. Det er nydelig.
Men spørsmål. Hva har James gjort? Jeg ser ham ikke.
Litt mer på kullet.
Jeg innser at dette ser ut som en idiotisk idé.
Det var allerede en badstue i bilen min, så jeg bygget en badstue i den.
Men se for dere at dere er langt nord i Kina.
Det er vinter. Du kan komme inn fra den andre siden
gjennom den døren, nyte en badstue,
gå tilbake til bilen din og fortsette med oljemaling.
Men planen min hadde en liten ulempe.
Sjåføren min så ikke speilene sine.
Balle.
Greit.
Doktor Hu får noen som klager... Jeg vet det. Det dampet. Vent litt.
Greit.
GUIZHOUS TVILLINGTOPPER
Det er så fint.
Å, det er nydelig.
Det er nydelig.
Ikke ennå, Kato.
Etter å ha vist at alle biler trenger badestuer, treningssentre og senger,
sparket vi neste morgen sjåførene og dro til stedet
for vår siste utfordring.
Men i USS Norman Schwarzkopf...
Hva betyr den?
Det er ikke bra.
Å, det er enda en... Jeg vet ikke hva den advarselen betyr heller.
Herregud. Den dør.
Å, den mister olje.
Hva skjedde?
Mange advarsler poppet opp. Og så mistet den kraft.
Jeg kom meg til denne rampen, og nå har den dødd.
Kjære vene. Ikke sikker på om startkablene mine
vil få den i gang, vil de?
-Nei. -Se.
-Kjære vene. -Den har virkelig eksplodert, ikke sant?
Det kommer ut olje overalt.
Vet du nummeret til nødtjenestene?
Nei, jeg vet ikke det.
Kan du å si "Cadillacen min har motorstopp"?
Vet du hvilken avkjørsel du er ved?
Nei.
-Kjære vene. -Ikke jeg heller.
-Gjør du? -Nei, jeg gjør ikke det.
Kom igjen, vi har langt igjen.
Vi overlot den flerspråklige Birmingham- mannen til kinesiske redningstjenester,
og James og jeg kom oss tilbake på det som fort blir
verdens åttende under.
Kinas veinettverk.
I 1988 hadde ikke Kina noen motorveier i det hele tatt.
Og nå, 30 år senere, har de 135 000 km av dem.
Det er mer enn noe annet land i verden.
Og de har bare akkurat kommet seg i gang.
Siden 2011 har de bygget 10 000 km motorvei hvert år.
Ti tusen km i året!
Det er helt utrolig, og det er ikke som at terrenget er enkelt.
Men her er det ingen fjell høye nok
eller daler dype nok til å stoppe dem.
Denne broen, for eksempel,
er 55 km lang.
Og så har vi denne. Duge-Beipanjiang-broen.
Du kunne få plass til London Shard under den, to ganger.
Jeg sier det. Vi er fortapt i Storbritannia.
Vi er fortapt.
Men vi hadde satt kursen mot en gammel vei
for å teste det eneste vi ikke hadde testet så langt.
Og her i Kina er det det aller viktigste.
Greia er at luksus er vel og bra, men i Kina
er kjøring relativt nytt.
Folk har bare gjort det i 30 år.
Og som det er med alle nye ting,
burde det være gøy.
Til slutt ankom vi to stedet vi hadde valgt.
Det er kjent som 24-svingveien.
Fordi den har 24 morsomme svinger.
DEN ANTI-JAPANSKE KRIGSVEIEN MED 24 SIKK-SAKKER I QINGLONG
Den ble bygget i 1935 for å frakte amerikansk militærutstyr til Kina.
Og den har ikke blitt vedlikeholdt siden da.
Så overflaten er løs og full av hull.
Og det så ut som det kunne være veldig gøy.
Dette var faktisk en del av den eneste veien som koblet
det som da var Kinas hovedstad med til India og Burma.
Ja. Før det måtte alt utstyret som kom inn til Kina bli fløyet
over Himalaya-fjellene, som var utrolig farlig på 30-tallet.
Jeg tror amerikanerne mistet noe som...
Beklager å forstyrre. Ser du denne dumme tingen?
Glem det. Se på hva han kjører.
Vent, er det Hammond?
Cadillacen er vel absolutt ødelagt.
Pent.
Se Fuluen min.
Hvorfor har du den?
Vel, jeg ville ikke la dere ha all moroa, vel?
Ja, men... Glem det, hvorfor har du den?
Telefonens oversettelsesapp virket til en viss grad ved tollbåsen.
Til denne graden.
Hva... Noen ga deg en bil.
-Se, jeg har hjul. Tre av dem. -Hvilken motor har du?
588 cc, tvillingsylinder, to takt.
Den er bak.
Se på det.
Den er faktisk mindre enn sitt eget luftfilter.
Jeg skulle si at dynamoen min er større enn som så i Mercedesen.
Uansett, hør her.
-Dette skal vi gjøre. -Ja.
Det er en fartstest. For vi kjemper imot klokken.
-Husk på det, ok. -Ok.
Og holdbarhet samtidig.
Så dere må komme dere opp veien, som går helt opp dit,
så fort som mulig
og holde bilen i ett stykke.
Richard og jeg fant ut at James burde melde seg frivillig til å være først.
Du ser helt ut som en racersjåfør, bortsett fra visuelt.
Det er en racerklovn.
Kan vi bare gjøre det? Det er veldig varmt her.
Skal du kjøre med vinduet åpent eller lukket?
-Åpent. -Mange steiner.
Åpent?
Det er en liten sjanse for å bli truffet av en stein.
Det er en stor sjanse for å dø av kvelning.
Greit. Noe mer vi vil si til ham?
-Ja, kjør. -Ta tid til å forberede deg
mentalt og virkelig tenk over dette. Har du visualisert banen?
-Nei. -Ok.
-Han ser ganske sur ut. -Han gjør det, ja.
-Tre, to, én, kjør! -Sånn ja!
Kjør.
Herregud, jeg... Jeg ser ikke rundt høyresvinger på grunn av badstuen min.
Stort hull der.
Jeg har nettopp innsett at jeg bare har vært komfortabel
i 20 minutter av denne turen.
Bilen min har vært for varm, dressen min er for varm,
og nå er veien for ujevn.
Litt hyling der fra det ødelagte antispinnsystemet.
Målstreken.
Jeg har klart det.
Så var det min tur.
Greit, jeg fester det ristende symbolet til kapitalismen her
for å gi meg hell i denne risikable testen.
Om du er klar...
-Ja. -Fem!
Fire! Tre!
To!
Én! Kjør!
Jeg antar at James May vil ha vært forsiktig.
Det vil ikke jeg.
For jeg vil bruke fart og kraft,
og så stole på BMW-ens byggekvalitet.
Mitt ristende symbol for kapitalismen visner.
Det er ikke...
Herregud, det var litt av en skrens der.
Å, ja.
Få den inn her.
Å, ja.
Hva skjedde?
Ja.
-Du overdrev, ikke sant? -Jepp.
Så jeg vant den.
Vi vet ikke. Vi har ikke tiden din enda.
Du sa, dine ord:
"Test av holdbarhet, og det er imot klokken."
Bilen din er ødelagt.
-Den er ikke ødelagt. Et dekk falt av. -Ødelagt.
Nede på startstreken ventet jeg på signalet om å kjøre.
Lite oppbevaringsrom.
Richard Hammond.
Hallo. Ja.
Tre, to, én, kjør.
Å, kom igjen. Jeg er ikke... Ja visst. Ok. Nå kjører jeg.
Og vi har kjørt. Herregud.
Jeg har begrenset med kraft.
Toppfart på 63 km i timen.
Vi får ikke en luftambulanse hit, gjør vi?
Den kan ha en veldig lang vinsj.
Store fall, det liker jeg ikke.
Nervøs i bakker i disse dager.
Streken. Hvor er streken min?
Herregud.
Kjære vene.
Herregud.
Fikk noen...
-Var det ham? -Krasjet han den?
Var det et krasj eller forsvant han bare bak...
Han har det. Han har kjørt av der.
Så det var det.
Jeg er redd Richard Hammonds hell endelig har rent ut.
Og det er med tunge sinn at
James og jeg må kunngjøre den tidlige døden til...
Jeg har det bra.
Ikke igjen.
-Hvordan gjør han det? -Jeg vet ikke.
Med den store skuffelsen, tilbake til teltet.
Herregud, ansiktet mitt.
Jeg har det bra.
-Jeg har det fint. -Overlegen grimase.
Ikke vær redd.
Overlegen. Fordi jeg vant det.
Nei, det gjorde du ikke.
Jeg gjorde det. Jeg var raskest, og det skulle være en test av moro,
og du sutret hele veien opp bakken.
Det skulle være en test av holdbarhet, og du måtte bytte et dekk,
hvordan er det morsomt?
Jeg var ikke idioten som hadde en badstue i bilen min.
Hva er galt med en badstue?
For på alle hotell med badstuer er gangene alltid fulle
av våte idioter med de tøflene som ikke passer.
-Hallo? -Hva?
Hallo? Jeg hadde et stort krasj mot slutten der. Jeg tenkte...
Det er ikke noe spesielt bemerkelsesverdig ved det, er det?
-Nei. -Vel...
Faktum er at grunnen til at du krasjet... Du er åpenbart inkompetent.
Men også fordi Cadillacen din fikk motorstopp, og Mercedesen din
var for fuktig, så da er absolutt vinneren av hele greia
BMW 750i... Hva?
Faktisk ikke. Den virkelige vinneren av alt
var vår fantastiske idé om å selge brukte limousiner til kineserne.
Nei, han har helt rett om det fordi det gjør dem lykkelig,
og det hjelper oss balansere betalingene våre.
Alle vinner.
-Det var en god idé. -Ja.
Bortsett fra én liten detalj.
Dette programmet blir vist i hvert eneste land i verden.
Bortsett fra ett.
Hvilket?
Kina.
Så hele denne episoden har vært bortkastet tid.
Det er en time av livet deres som dere aldri får tilbake.
Og etter den store skuffelsen er det på tide å avslutte.
Neste uke er vi heldigvis tilbake på riktig spor.
Vi er i Skottland, jeg har en Alfa Romeo GTV6.
Det gjorde meg veldig lykkelig. Sees da. Ta vare på dere selv. God natt.
-God natt, sees. -Ha det!