DETROIT USA
KARIBISKA HAVET - VENEZUELA GUYANA - BOGOTÁ - COLOMBIA - PERU
PEKING - KINA - CHONGQING
ULAANBAATAR MONGOLIET
KASPISKA HAVET - GEORGIEN TBILISI - AZERBAJDZJAN - BAKU
PARIS - FRANKRIKE - BOURG-ST-MAURICE
STORBRITANNIEN OXFORDSHIRE - LONDON
SKOTTLAND
SVERIGE - OSLO - STOCKHOLM
Hej.
-Hej. -Tack.
Godmorgon.
Hej.
Tack så mycket, allihop. Tack.
I den här veckans avsnitt...
En superbil plockas isär utan anledning.
En man utan skjorta.
Och hela min tunga är inlindad i tarmar.
Hela min tunga är inlindad i tarmar.
Det är höjdpunkterna.
-De är de bästa bitarna. -Japp.
Verkligen.
Här i väst
tycker vi att 360 000 pund
för en Rolls-Roys Phantom är ganska dyrt.
Men den här veckan fokuserar The Grand Tour mest på Kina,
och där är saker och ting lite annorlunda.
För inte så länge sen
var Kina fullt av gamla, böjda lantbrukarkvinnor
med lera upp till anklarna.
Men nuförtiden har saker och ting ändrats lite.
Så nyligen som på 80-talet
låg folk vakna om nätterna
och drömde om att ha råd att köpa en mulåsna.
Men nu, bara 30 år senare,
drömmer de om att kunna köpa en Hongqi,
och speciellt den här, Hongqi L5.
På kinesiska betyder "hongqi" den röda flaggan, symbolen för kommunism.
Men det finns inget kommunistiskt med det här monstrets prislapp,
som ligger på 880 000 pund.
Interiören är som ett utsökt konstverk,
med paneler i rosenträ och krämfärgat skinn.
Instrumentbrädan och den centrala konsolen är helt digitala.
Dörrhandtagen har jadestensinfattningar och den har gyllene solrosor
överallt.
Jag såg den för första gången helt nyss och är redan kär.
Jag älskar hur bildörrarna väger lika mycket som ett medelstort berg.
Jag älskar de röda flaggorna här och på motorhuven.
Jag älskar flagghållarna. Det är som...
Det är som en riktig skurkbil i en tecknad film,
för ingen kan vara så skurkaktig i verkligheten.
Det är helt omöjligt.
En sak som Hongqin inte har är pansarplåt.
Men ändå väger den nästan 3,2 ton.
För att kunna förflytta den här enorma vikten
är den utrustad med en sexliters V12-motor som omvandlar bensin till tystnad.
Men den är inte särskilt bekväm.
Sätena är väldigt hårda och rattens
justeringsknapp är trasig och det finns inga mugghållare.
Och den är verkligen inte snabb.
Den har samma effekt kontra vikt som en Peugeot 308 diesel.
Hongqi går inte ut med 0-100 km/h-tiden,
antagligen för att den inte kommer upp till 100 km/h.
Men vet ni vad? Jag bryr mig inte om det,
för den är helt magnifik och grym.
Glamoröst, underbart grym.
Men trots dess skurkaktiga utseende är priset helt galet.
Så jag ringde May och Hammond och vi kom på en idé.
Om man är en kinesisk affärsman eller affärskvinna
och vill ha en bil som motsvarar ens status
behöver man inte spendera 880 000 pund.
Man kan bara åka till Europa och köpa en Mercedes S-klass som den här.
Och även om den här har en sexliters V12
kostade den mig bara 8 800 pund.
Med andra ord, kan man få 100 såna här för priset av en Hongqi.
Då kom min kollega Richard Hammond
i nåt slags fordon.
Vad är det där?
Det här är en Cadillac STS och du kan hålla käft.
Jag tänkte inte säga nåt.
Bra. För den här är utrustad med tidernas bästa motor,
den mjuka, smidiga 4,6-liters Northstar V8,
som gör 300 amerikanska hästkrafter.
Motorn designades för att kunna gå upp till 16 mil
utan nån kylarvätska alls,
genom att stänga av den ena delen av V8:an tills den kyls av,
och sen den andra och tillbaka igen. Det är smart.
-Och framhjulsdrift? -Ja.
Det är en lyxbil! Vem bryr sig om hjulsdriften, James!
Tja, såna som bryr sig om motorns vridmoment,
viktdistribution, värdig teknik
-och att göra saker på rätt sätt. -Okej,
jag ska glömma alla dagar på racerbanorna
och bara köra runt med den som en lyxbil.
Ja, ja. Det här är en Mercedes S-klass, som vi vet är...
...den ultimata lyxbilen och en pionjär
på mycket som är nytt i bilar och som vi får se
bli standard flera år senare. Till exempel...
-Den första bilen med... -Dörrar med mjuk stängning.
Hur många mil har den gått?
Tjugonio... tusen mil.
Jag antog det.
Var kom din bil från?
Tyskland.
En tysk?
Köpte du en Cadillac?
Vi avbröts av att Clarkson anlände i en BMW.
Jag ser att du har köpt en lång bil.
Din är också lång.
Kommer ni direkt från 70-talet?
Med en lång hjulbas och den här är lång...
Den är lång.
Det här är en BMW 750iL,
som Q kallade den i Bondfilmen Tomorrow Never Dies.
-Gjorde han? -Ja.
-Sa ingen åt honom? -Ingen på inspelningen sa:
"Desmond, den heter inte så."
Han skulle kunna tro det, eller hur?
Och i filmen användes en omgjord 740.
-Gjorde de? -Ja. Men den här är äkta.
En 5,4-liters V12.
Och jag betalade bara 8 400 pund för den.
Det är verkligen mycket bil för pengarna.
Jag betalade bara 3 000 pund för min Cadillac.
Och det är en Cadillac.
Ja, men det jag menar är, vilken idiot i Tyskland sa:
"Det finns Audi, BMW, Mercedes,
"men jag köper en Cadillac."
Just det, jag vet exakt...
Du vet såna där tyskar som tror att de är Hell's Angels?
De är tandläkare, men de har Harley-Davidsons.
-Ja. -De går på Oktoberfest
och dricker Budweiser.
Ja, jag vet vilka tyskar du menar...
-Ja. Det var... -Nej, du har fel.
För den förra ägaren till bilen var en amerikansk general som bor i Tyskland.
-Jaha. -En general?
Ja, en amerikansk general, och han köpte den
för han förstod vad Cadillac ville göra med den bilen,
det vill säga utmana Audi, BMW och Mercedes
med Northstar-motorn.
Ja. Och det lyckades de verkligen med, eller hur?
För Europa är fullt av Cadillac.
-Ja, man ser dem överallt. -Och knappast nån Audi.
Det dräller av de här.
Men lyxbilar är ovanliga och exklusiva.
-Då tar vi en titt på din. -Den är i perfekt skick.
-Den är helt okej. -Jag såg det där.
-Såg vadå? Det finns inget att se. -Den har dubbla glasrutor,
-men de har en defekt. -Vänta lite, kom igen.
-Vad är det för sjukdom? -Är det mellan rutorna?
Ja, den har påssjuka.
Det var det mest deprimerande...
Dubbelt glas med mögel emellan.
Vad är det?
Du har mögel i dina bilfönster.
Var då?
-Där! -Ja.
-Det är bara... -Det är riktigt dåligt.
Herregud!
De vittrar bokstavligen sönder.
Hur kan en tysk bil... Är du säker på att den är äkta?
Var den parkerad i havet när du köpte den? Den är helt kass.
Låt oss nu inte hänga upp oss på min bils oxidering.
För vi vet att många kineser nuförtiden kommer till Europa
för att handla i det stora shoppingcentret Bicester Shopping Village.
Det är nu en större turistattraktion i England för kineserna
än Buckingham Palace. Det är sant.
Nån mer som tycker att det är rätt deprimerande?
-Väldigt deprimerande. -Okej.
Om kineser kommer till England
och köper västerländska tvålar och klänningar,
varför skulle de inte köpa västerländska bilar?
Ja. För man kan inte köpa de här bilarna begagnade här.
Nej, de är inte... Årsmodellen finns inte här.
-Nej. -Nej.
För när de här bilarna var nya hade alla i Kina...
-Cyklar. -Ja.
-Oxar.
-Ja. -Vad vi menar är
att man kan köpa en sån här mycket billigare än en lyxig Hongqi.
Mycket billigare.
Och, Kinas befolkning, vi är här för att bevisa det.
Vi kunde inte ha valt ett bättre ställe för vårt test.
Den häpnadsväckande stan Chongqing.
Jag tänkte ge er lite fakta och siffror om Chongqing.
Befolkningen i provinsen är runt 30 miljoner,
så det är en av världens största städer.
Här finns fjorton olika biltillverkare, så det är Kinas Motown,
och den kinesiska motorcykelsportens huvudstad.
Och de tillverkade 100 miljoner bärbara datorer i fjol.
Tydligen är stan vänort med Leicester.
Och man förstår varför. Frånsett att de är helt olika.
Titta, ett tåg som åker igenom en byggnad.
Naturligtvis.
Ett helt otroligt ställe.
Folk i Dubai tror att de är bra på att smälla upp byggnader snabbt,
men titta vad som byggs här.
När en stad växer så här snabbt
finns det många sätt att tjäna pengar på det.
Det finns stål, glas och betong.
Men en person tänkte: "Vänta lite,
"varje rum i varje byggnad
"kommer att behöva en dörr."
Vilket geni.
Ingen match i Dragon's Den, det är ett som är säkert.
Det var en sån bra idé att han nu har en drive-through dörrfabrik.
Säkerhetsdörrar,
ytterdörrar, innerdörrar,
riktigt snygga, eleganta dörrar.
Prydnadsdörrar, bankvalvsdörrar, bildörrar!
Fem miljoner dörrar i fjol.
Det är väl inte så intressant?
Men i vilket fall är jag världens rikaste man.
"En anställd är en ängel när han jobbar över, och ingen djävul när han får lön."
Okej, han är ingen bra författare,
men vilken dörrproducent!
Men det mest märkbara med Chongqing
är hettan.
Stan kallas för Kinas masugn.
Medeltemperaturen så här års, i mitten av juli,
är 45 grader med 80 % luftfuktighet.
Det här stället är hett. Riktigt hett!
Det är så hett och fuktigt att fem minuter efter att ha byggt en byggnad
börjar djungeln att växa där.
Det är okej om man befinner sig i en BMW eller Cadillac med AC.
Men...
Jag måste säga att AC:n
inte funkar i min bil.
Nej, snälla. Inte här.
Har du hört? James har AC-problem.
Va?
Oj!
Det kommer att kännas!
Frånsett AC-problemen, kändes det som om vi hade kommit på nåt bra
med våra begagnade västerländska limousiner.
Bilar här kostar ungefär
dubbel så mycket som de gör i Storbritannien på grund av skatterna
och biltillverkarnas förtjänster.
Ser du nån i en Range Rover Velar,
som jag just gjorde, kostar den 140 000 pund.
Den där S-klassen är en riktig godbit.
Den kostar 300 000 pund i Kina.
Det är därför som den här BMW:n har sin poäng.
Man kan åka till Europa och köpa en sån här 750iL
för 8 500 pund. Betala för frakten till Kina,
betala skatten, och den kostar dig ändå mindre än en Honda Civic.
Och det här är ingen rishög precis.
Inte en enda grej är trasig.
Rattjusteringen, till skillnad från den i Hongqin, funkar.
Blinkers, strålkastare, stereo, alltihop funkar!
Bilfönstren...
Jag har till och med en kassettspelare. Vad sägs om det?
Alla min elektronik fungerar också.
Men i den här heta stan
finns det ett ännu bättre skäl till att köpa en Cadillac.
När amerikaner tillverkar en bil börjar de med AC:n,
och sen säger de: "Okej, vi bygger en bil till den." AC:n kommer först.
På tal om det...
Det här, kära tittare, om ni undrar,
är en sak som kallas ishandduk.
Man dränker den i vatten och den håller sig kyld i upp till två timmar.
Jag lånade den från en i filmteamet. Den är fantastisk.
Därefter bestämde vi oss för att lämna det största stadscentret
ni aldrig hört talas om.
Så vi lämnade den här prinskorvsformade trafikknutpunkten
för att testa våra bilar på motorvägen,
och stötte genast på problem.
FÖRBJUDET ATT TUTA PÅ RINGVÄGEN
Var hundrade meter finns där massor med kameror som bevakar alla filer.
Och varje bil fotograferas
och varje foto analyseras
av en polis i ett rum
för att försäkra sig om att föraren röker.
För det verkar fortfarande vara obligatoriskt här.
Och sen ser de till att man har bilbältet på,
att man inte pratar i mobiltelefonen, och att man inte...
Hur ska jag säga det?
Pillar antingen på sig själv eller på medpassageraren.
Det är tydligen ett stort problem i Kina. Många åker fast
för att ha tillfredsställt sig själv eller nån annan under en lång resa.
Åh, ja...
Det där var skönt.
Fan, jag fläktade snoppen.
Till slut kom vi fram till platsen för vårt första test.
Det är en av 78 platser runt Chongqing
där tonåringar kan lära sig att köra långt bort från trafiken.
För oss såg det ut som en racerbana,
vilket gjorde det perfekt för ett genialiskt praktiskt test
som jag just hade tänkt ut.
Vi ska använda oss av drönare som den här
som har utrustats med eldkastare.
De använder såna här i Kina för att ta bort skräp som har fastnat
på elkablar uppe i luften.
Jaha. Och hur använder vi flygande eldkastare
för att testa våra bilars kraft och smidighet?
Bra fråga. Som du ser, har våra bilar
utrustats med tre omgångar smällare.
En på motorhuven, en på taket och en på bakluckan.
Man kör runt på den här banan och attackeras
av flygande eldkastare. Sen får man en poäng
för varje mål som inte har träffats.
Eftersom vi hade två nördiga snorungar som motståndare
och skulle köra kraftfulla västerländska bilar,
trodde vi att vi lätt skulle kunna köra ifrån och lura drönarna.
Men tyvärr blev det en massaker.
Eld från himlen!
Där är den första drönaren till vänster. Den första.
Herregud!
Det är kört.
Eld överallt. Herregud.
Banditer klockan tio.
Åh, nej!
Fan!
-Det där oroade honom. -Ja, det gjorde det säkert.
-Hundar gillar inte smällare. -Nej, de hatar dem.
Det där var ett kul trix.
-Vänta lite. -Att skumpa runt
med flygande eldkastare. Det var en minnesvärd eftermiddag.
Ja, ja.
-Vadå? -Vänta lite.
Ja?
Det där var ett helt meningslöst test.
Varför det?
Vi gjorde inget för att övertyga kinesiska affärsmän
att köpa begagnade limousiner och vi fick alla noll poäng.
Ja, och vi förstörde lacken med.
Ja, men det går bort igen.
-Nej, det gör det inte. -Jo, det kanske det gör.
Vi återkommer till det lite senare.
Men nu är det dags för oss att plaska lite i pratpölarna
som formats av debattregnet på Snackgatan.
SNACKGATAN
Den där gillar jag.
-Ja, jag vet. -Den är bra.
Vi håller oss till Kina, om det är okej.
Innan vi fick lov att köra där
måste vi göra ett kinesiskt förarprov.
Vi har sett olika förarprov överallt i världen.
Jag minns en gång i Indien där en kvinna klarade provet
fast hon satt i baksätet
och examinatorn satt i en annan bil bakom.
Ja. Och förr i Egypten fick man köra två meter framåt
och två meter bakåt och sen fick man körkort.
Och det var allt.
Jag skulle vilja träffa nån som kuggade.
Ja. I vilket fall, antog vi att ett kinesiskt förarprov
skulle vara rätt lätt.
Men vi fick oss en överraskning.
Jag har faktiskt ett litet klipp på när Hammond gör sitt test.
Vill nån se det?
-Ja! -Jaså?
Det är dålig kvalitet, det är på min telefon, men här kommer det.
Testcentret.
Han formar en knytnäve
och gör sen en nigning.
Sådär, ja.
Sen måste han ställa sig på vågen.
Ett spänt ögonblick. Mycket spänt.
Fortfarande spänt.
Du klarade det. Hammond klarade det!
Allvarligt.
-Bra jobbat. -Det var det!
Det var inget särskilt. Jag fick det att se lätt ut.
Det var det lättaste förartestet jag någonsin har sett.
Jag vet. Jag klarade det för att mina händer kan göra så där,
och för att jag påverkas av tyngdkraften.
-Det var allt. -Ja.
Det var nog bara ett test för att kolla att du är människa
-och inte hund. För de kan inte göra så. -Det var allt.
Men efteråt togs vi till en sorts föreläsningssal
av en man som berättade om farorna på Kinas vägar.
Han sa att vi måste se upp för olika saker
som kan springa ut i gatan framför oss, inklusive,
jag citerar, okej?
Ni måste backa upp mig angående det här.
"Inklusive hundar, barn och kvinnor."
Så sa han faktiskt!
Var försiktig, de springer rakt ut i gatan.
Man vet aldrig, de är oförutsägbara.
Jag tror inte att #MeToo-rörelsen har nått Chongqing än.
Du säger det, men det finns 78 kvinnor som blivit miljardärer på egen hand
i hela världen, och 49 av dem är kineser.
Det kunde ha varit fler, men några blev överkörda.
Men kan vi inte prata lite om den där Hongqin?
Jag visste att du ville prata om den. Den är så du.
Den är intressant.
-Den är så du. -Det står hans namn på den.
Men tyvärr finns den inte i brunt.
-Varför skulle jag vilja ha den i brunt? -Det skulle du!
Du älskar bruna bilar!
Nej, dina bilar är grå och mörkgröna.
Mina är blå metallic, röda eller orange.
Jag kan inte läsa era tankar.
Jag tror inte jag vill det heller.
Men jag vet, James May, att när du somnar sött ikväll
kommer en brun Hongqi att köra omkring.
Det kommer bara att vara så.
"Jag gillar inte bruna bilar." Det är som att han säger: "Jag älskar hästar."
Sånt som inte är sant.
Jag gillar inte bruna bilar.
Sånt som inte är sant. Du älskar bruna bilar och...
Jag har aldrig haft en brun bil, och är intresserad av Hongqin,
så berätta mer om den.
Okej, en sak som jag aldrig sa i filmen
och som är intressant, är att när man beställer en, skickar de en skräddare
till ens jobb och han tar ens mått för en kostym
som man ska ha på sig när de levererar bilen till en.
-Allvarligt? -Ja.
Jag skulle vilja vara skräddaren som gjort kostymen till dig
när din Hongqin levereras.
Det skulle stå nåt på den.
-Tycker du? -Inte på kinesiska...
-Skulle det... -Det skulle stå på engelska.
Skulle det vara en beskrivning av personen som har den på sig?
-Ja, just det. -Ja.
Det är kul att du säger det, för i Kina finns det en tendens
att folk bär kläder med engelsk text.
De vet naturligtvis inte vad orden betyder.
Jag satt fast i trafiken en dag där
och det satt en kvinna på bussen bredvid.
Hon var en helt respektabel kvinna i 50-årsåldern på väg till
kontoret eller liknande.
Hon hade på sig en vit blus med röda blommor.
Jag tog ett kort, här är det.
Det står: "Han var ett... arsel."
Jag skulle vilja se ett kort på hennes min när nån förklarar för henne
vad som står på hennes blus.
Vet du vad som är helt otroligt angående det?
Det är exakt vad jag skulle skriva på din Hongqi-kostym.
Där ser man. Hon visste.
Hon visste.
Nu vill jag återgå till bilar, tack.
För vi har häpnadsväckande information om bilar i Kina.
Vi har en grafisk bild över den globala bilproduktionen.
Personbilsproduktion 2017 (miljoner)
Storbritannien ligger på tionde plats. Vi tillverkade 1,67 miljoner bilar 2017.
Japan, 8,35 miljoner.
Kina, vi går uppåt.
Det är häpnadsväckande! Helt otroligt!
De gjorde 24,8 miljoner bilar.
Och det mest enastående är att man inte bara kan köpa en bil,
man måste ansöka genom ett statligt lotteri
om en registreringsskylt till bilen. Hör här.
I Peking i fjol,
av tusen personer som ansökte om en registreringsskylt till bilen
de ville köpa, av tusen ansökningar,
hur många tror ni fick en?
-Femhundra. -Tvåhundra.
Sexhundra.
-Trehundra? -Tre.
-Va? Tre som i tre? -Tre personer?
På 1 000 personer som ansökte, fick bara tre
en registreringsskylt och fick lova att köpa en bil.
Det här var ett riktigt bra samtalsämne. Så intressant.
Vill ni gissa vilken bil som var bästsäljare i Kina 2017?
Tja, Volkswagen har funnits där länge, så jag säger Passat.
Jag tror en medelstor Hyundai av nåt slag, nåt lådliknande.
Ni har fel båda två. Det är en Wuling Hongguang.
-Va? -Japp, och här kommer den.
Är det den mest sålda bilen i Kina?
De sålde en halv miljon av dem i Kina 2017.
-Allvarligt? -En halv miljon?
En halv miljon såna såldes, ja.
Så de sålde en halv miljon...
-Wuling Hongguang. -Såna där.
Det är mer än Ford Focus.
Ja, och glöm inte att Ford Focus säljs över hela världen.
Den här säljs bara i Kina.
Men den kinesiska bilen som jag la märke till var Bestune T77.
Känner ni till den?
-Jaså, Bestune... Nej. -Har aldrig hört namnet.
Exakt. Jag har en bild på den.
Den ser lite ut som förra veckans Lamborghini, Urus.
Men den är mycket mindre, en SUV med 1,2-liters motor, helt ordinär.
Förutom att den har nåt som kallas en instrumentbräde-assistent.
Det är en liten holografisk figur som ploppar upp och man pratar med den
och den hjälper till med GPS:n och ringer samtal och så.
-Väldigt högteknologiskt. -Ja.
Fast den här lilla holografiska figuren är en japansk skolflicka.
Och man kan välja vilken färg på minikjolen hon ska ha.
Jag hittar inte på. Det kommer en bild här.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Inte jag heller, men vet du en sak, James,
kineserna bryr sig inte om vad vi tycker.
De ser på oss som vi ser på kor.
Vi är som stora, korkade saker som bara står där.
Istället för mjölk ger vi dem resväskor och klockor.
Det här avslutar faktiskt Snackgatan.
Men det är inte slutet på kinesiska grejer,
för vi fick ett samtal häromdan från en kinesisk bilproducent, Nio.
De sa: "Vi har tillverkat en blixtsnabb, helt elektrisk superbil
"och undrar om ni vill testa den?"
Ja. Men efter hans eskapad uppför en schweizisk kulle
i en blixtsnabb, elektrisk superbil,
sa Richard Hammond att han inte tror sig vara
rätt man för jobbet. I vilket fall,
det visade sig att den bilen bara var disponibel en dag,
och tyvärr skulle nån komma och kolla min värmepanna den dan.
Ja. Och jag hade väl en tandläkartid?
-Tandläkaren. -Tandläkartid. Ja.
Japp! Så gissa vad?
Här är den.
Den kallas EP9.
Det är uppenbart att det här inte är nån Nissan Leaf.
För en Leaf har inget gigantiskt nackskydd för att reglera trycket
och undvika att man bryter nacken av sig i skarpa kurvor.
VÄLKOMMEN
Och det är bara början.
Här har jag en jämförelse mellan den här Nio EP9 och Rimac Concept One,
bilen jag halkade nedför en schweizisk bergssida med.
I Rimac Concept One.
1 207 bromsade hästkrafter.
I den här Nio, 1 341 bromsade hästkrafter.
Effekt kontra vikt i Rimac är 652 bromsade hästkrafter per ton.
I den här Nio, 773 bromsade hästkrafter per ton.
Bra.
750 VOLT HÖGSPÄNNING PÅ
Så ingen press alls.
Högspänningssystemet är på,
nu kör vi. För att starta måste den vara i drive.
Vänsterfoten på bromsen. Höger fot på gasen,
höger och håll tillbaka i en, två, tre, fyra, fem och släpp bromsen.
Herrejisses!
Det är helt galet.
De säger att den gör från noll till 100 km/h på 2,7 sekunder.
Noll till 200 km/h på sju sekunder.
Sju sekunder!
Den direkta, ögonblickliga kraften man får av de här elektriska superbilarna
är som ingenting annat.
Ena stunden är jag här och nästa stund... är jag där!
Det är som att köra en jetmotor,
en annan sak som jag har hemska minnen av.
Det här är farligt.
Men det finns även nåt positivt för såna som jag.
Bromsarna.
Det sätter tillbaka allt på sin plats.
Mina ögon har åkt framåt, lungorna är på framsidan igen.
Om du själv vill uppleva den här fenomenala farten
behöver du två saker.
Först av allt, mycket pengar, för den här kostar 1,15 miljoner pund.
För det andra, en racerbana.
För den här funkar som den där Ferrari FXX, där man köper bilen,
de levererar den till banan tillsammans med ett serviceteam.
Du kör den och skiter på dig.
Sen kör de bort den och rengör den åt dig.
Eftersom det här är en elbil, undrar ni säkert hur långt man kan köra.
Om man kör den i full fart runt en bana
kommer batterierna att laddas ur ganska snabbt.
Men det positiva är att de tar bara 45 minuter att ladda upp.
KRAFTKÄLLA
På minussidan måste man ta ut batterierna för att ladda dem.
Och eftersom de väger 317 kilo styck
är det inget man gör på egen hand.
Det är lite mer komplicerat
än en bensindunk.
Men om man är elbilsnörd och intresserad av en Nio,
kan det vara bra att veta att den har en fin stamtavla.
Det är bevisligen så att personerna bakom den här bilen
verkligen vet vad de gör.
Teamet som gör EP9 har även ett Formel E-lag.
De vann det första mästerskapet 2015.
Tills nyligen, innehade EP9 själv varvrekordet runt Nürburgring
med en häpnadsväckande tid på 6 minuter och 45,9 sekunder.
Vilket betyder att den inte bara är snabb på raksträckor.
Den har aktiv upphängning, aktiv aerodynamik,
vridmoment-vektorisering, och allt det betyder bara en sak.
Grepp-grepp-väggrepp!
Alla fyra hjul har varsin monitor
i ett fyrhjulsdriftsystem som kan övervakas och kontrolleras
konstant av bilens inbyggda hjärna.
Lägg sen till den aktiva aerodynamiken på den stora vingen
och en diffuser längs med hela bilen,
så producerar den mer nedåttryck än en Formel 1-bil.
Jösses!
Det är som att köra en bläckfisk.
Det finns inga tvivel om att vad gäller tekniken
är Nio oerhört imponerande.
Nu kör vi en slangbella!
Men det jag älskar mest är att tack vare dess fenomenala väggrepp
kan jag köra den runt banan hela dan
och ändå sitta upprätt.
Och enligt mig
finns det ingen bättre komplimang.
Tack.
Vilken lycka.
Typ. Tack för att ni tvingade på mig det där.
Vet du... Det är intressant.
Att se det här har övertygat mig om
att jag aldrig kommer att köpa en elbil så länge jag lever.
Varför inte?
För varför i hela världen skulle jag vilja behöva ha ett helt team
och köpa en lyftkran varje gång jag vill åka någonstans?
Ja, ja. Men många
är mer upplysta än du, som jag och Hammond...
Jaså?
Och hur är den jämfört med Rimac?
-Ingen är intresserad. -Jo då. Tyst med dig.
Nio har mer av allt.
Mer kraft, mer väggrepp, mer fart.
Jag måste säga att bilen såg smärtsamt snabb ut.
-Ja. -Verkligen.
Den är otroligt snabb. Men den är en nyhet.
En otrolig, kraftfull och snabb nyhet.
Och vi måste göra klart för tittarna att man inte får köra den på vägen,
-eller hur? Det är olagligt. -Ja. Det kan man inte, olikt Rimac,
som man kan köra, och det är det som gör den så otrolig,
och en ny Rimac kommer snart ut
som kommer att ha mer än 1 900 hästkrafter.
Men tänk dig storleken på en förbränningsmotor
med 1 900 hästkrafter. Den skulle vara...
Den skulle vara enorm. Det är därför som framtiden för superbilar är el.
-Ja. -Va?
-Så är det. -Nej!
-Jo. -Jo.
Det är så det kommer bli, det går i den riktningen.
Okej. Nu tar vi reda på hur snabbt din älskade Nio
tar sig runt Ebola Drome.
Den startar tyst som en tvättmaskin.
Den studsar fram på sin racerbils-fjädring
och gasar in på Är Inte.
Det är spännande. Upptryck och sen bygger den upp farten igen.
Det där gick kvickt.
Okej. Nu in på Ditt Namn Här.
Det gnistrar från bakdiffusern. Vridmoment-vektoriseringen borde göra
sitt jobb här och hålla den på plats.
Och nu tillbaka till full effekt för den frenetiska biten utför Är Inte.
Nu låter den mer som ett jetplan och mindre som en Zanuzzi.
Hård inbromsning vid Gamla Tantens Hus.
Mer lätta, flyktiga ljud och full fart mot Substation.
Kraschar den här, slår det många gnistor.
Två kurvor kvar.
Väldigt lugnt här, bara Fårfältet kvar.
Den fortsätter snyggt och över mållinjen!
-Det där såg bra ut. -Hon gjorde ett bra jobb.
-Hon körde bra. -Ja.
Så spännande med alla ljuden.
Jag gillar ljuden.
-Va? Du kan inte gilla... -De är...
Det är ett helt nytt ljudschema, din idiot.
-Okej. -Det är framtiden.
Då kollar vi hur snabbt din eleganta N10...
-Nej, Nio EP9... -Nio. Japp.
...tar sig runt, okej? Sådär.
GT VARVTAVLA
-Tio-i-topp. -Kom igen.
Åh, ja! Ja!
-Ja, ja! Ja. -Kom igen!
Ja!
Det...
Det är snabbare än Aston Martin Vulcan.
Du har rätt, Hammond. Det är en väldigt imponerande bil
och den är snabbare än Vulcan.
Men den är långsammare än den bensindrivna McLaren Senna,
som är laglig att köra på vägar, så det blir bensin, ett.
-Ja. -El, noll.
Okej, gör inte den där minen. Gör inte den minen!
-Nej! Inte den självbelåtna minen. -Inte den.
James, gå vidare snabbt.
Ja, i det här avsnittet förklarar vi för Kinas befolkning
att de inte behöver slösa enorma summor på nya lyxbilar
när de kan köpa nåt begagnat från Europa för mindre.
Hittills har vi gjort stadskörning, motorvägskörning
och vi har gjort ett fullkomligt meningslöst test som Jeremy kom på.
Japp, och nu måste vi komma till rallystadiet för att delta
i ännu ett test som han drömt ihop under ännu en natt med lunginflammation.
Hursomhelst. Innan vi lämnade testcentret
där vi gjorde eldkastartestet,
så tittade vi in på stället bredvid som heter Zunyi konferenscentrum.
Det var här som ordförande Mao 1935
avslöjade sina planer för sitt lands framtid.
Det här är alltså Kinas kommunisms födelseplats.
Och idag står det som en helgedom för anti-kapitalismen.
Naturligtvis gick vi raka vägen till presentaffären.
Den här är helt underbar.
Jag måste verkligen ha en snökula med ordförande Mao.
Den där.
Titta!
Hur mycket kostar de?
Så det blir 230?
Det är Donald Trump.
Jag är utsvulten.
Jag med.
-Det var lägligt! -Det duger.
Efter att ha vördat kommunismen,
var vi tillbaka på vägarna igen i våra eldskadade bilar,
med James som fortfarande gnällde över sina temperaturproblem.
AC:n är nu så trasig att det är konstant hett
även om jag sätter den på det lägsta och trycker på alla knappar.
Jag bestämde mig för att det bara fanns en sak att göra.
Ignorera honom.
Jösses. Titta.
De bygger faktiskt en annan motorväg
med viadukter och tunnlar på den andra sidan dalen.
Det finns redan en motorväg, så varför behöver man en till där borta?
Men alla motorvägarna innebar att vi kunde bevisa att våra bilar funkade bra
som långdistansare.
Om man bortser från den lite nötta interiören i den här bilen
slås jag av hur bekväm den är.
En Cadillac i varje tum.
Den är utrustad med nåt som kallas
kontinuerlig variabel vägkänslig fjädring.
Med andra ord, fjädring.
Och det kommer mer.
I Storbritannien beskrevs den här bilen som häpnadsväckande pålitlig,
det är inte mina ord, utan RAC:s. Royal Automobile Club.
Drottningen själv rekommenderade praktiskt taget bilens pålitlighet.
Under tiden, har han hakat upp sig...
Fin motor. Mjuk som silke, sätena är bekväma.
Allt funkar förutom AC:n.
Jag börjar få slut på bensin.
Det hände väldigt plötsligt.
Det här är May, hur har ni andra det med bensinen?
Jag har en kvarts tank.
Jag behöver mer bensin. Min stora Northstar har druckit upp den.
Som tur var såg vi strax några skyltar om en bensinmack.
Vilken tur, jag började få panik.
Bara ett litet problem.
Den är inte öppen.
Så vi körde mot nästa.
Tack, gode Gud.
Var är den?
Var är bensinen?
Jaså, den är inte färdigbyggd.
De där kan vara bensintankar som väntar på installation.
Så vi körde vidare till nästa.
Snälla, låt den här vara öppen.
Men den hade inte heller någon bensin.
Hur mycket pengar spenderar de på bensinmackar?
Mycket, men de tjänar inget på dem, det kan jag lova dig.
Problemet med Kina är att de bygger motorvägarna så snabbt
att de som bygger bensinstationer
med bensin till motorvägstrafiken inte hinner med.
Grabbar, min är slut nu.
Efter att ha passerat två till mackar som inte var färdigbyggda,
hade vi äntligen tur.
Tack, gode Gud.
Vilken lättnad.
Men våra problem var inte riktigt över.
Är det där bensin eller diesel?
Vad är det? Det där.
Betyder grönt bensin eller diesel?
Okej, där är...
Hur vet man vilket bränsle som är vilket?
Ingen aning. Hon bara kommer... Så där gjorde hon med min.
Hon tankar och jag frågar: "Är det bensin?"
Hon tankar vad det nu är.
När vi fiskdammstankat färdigt var vi klara att köra igen.
Men den RAC-godkända Cadillacen...
Min bil startar inte. Det är batteriet.
Eller har du tankat den med juice?
Eftersom resten av Kina använde just den här enda färdiga bensinstationen
fick jag puffa på Hammond för att frigöra pumparna.
Det var inte riktigt det budskapet vi vill ge
Kinas befolkning, att våra bilar har gått sönder.
Jag gör manuellt arbete. Jag har hittat batteriet.
Det funkade!
Hammond. Massor med kineser tittar på.
Jaha, då var startkabeltestet avklarat. Vi har testat startkablarna
-om vi någonsin skulle behöva dem. -Ja.
De kinesiska startkablarna var...
-Utmärkta. -...utmärkta.
Inte för att vi behövde dem.
Tillbaka på vägen igen, undrade jag om batteriet var det enda problemet.
Jag förstår inte de tyska meddelandena på instrumentbrädan,
men motorns varningslampor lyser.
Jag skulle bli väldigt besviken om min ärorika Northstar-motor sviker mig.
Det kommer den inte att göra, den är tuff.
Det kommer att gå bra.
Vi hade alla våra problem.
Det största var att försöka förstå vägskyltarna.
DIMMA SAKTANEROCHSÄTTPÅLYSET
"Kr inte bil när..." Va?
KR INTE BIL NÄR DU ÄR TRÖTT
"Kr inte bil när du är trött." Kr.
"Lämpligt längdavstånd."
"Överhastighetsförbjud."
"Kr inte bil när du är trött." En gång till.
Vi har massor med kr inte bil när du är trött.
Det fanns ett annat problem också. Vägarna var inte dränerade.
Så i en regnskur...
Titta på det där!
Bilarna på den andra sidan sprutar vatten till den här sidan.
Vattenplaning.
Jisses.
Den där mannen tappade sin hjälm, den bara gled av.
Men när det blev mörkt blev det ännu värre.
De där kamerorna försöker ge en epilepsi.
Man får blixten i ögonen hela tiden.
Efter en lång och problemfylld resa nådde vi vårt övernattningsställe.
Där vi hoppades kunna slappna av med lite god tröstmat.
Sjutton, vad starkt!
Hur... Jösses.
Va?
Det där är gåstarmar.
Gåstarmar. Vill du ha lite?
Jag har sett smakligare saker fastklibbade på min terriers bak.
-Gummislangar... -Ja.
...tillagade i napalm. Helvete!
Medan våra munnar smälte tog jag upp en annan idé jag hade.
Vi borde verkligen sitta i baksätet på de här bilarna.
För...
Jag håller med.
Är man en kinesisk affärsman kör man inte bilen,
en 750iL eller Cadillac, man sitter i baksätet.
Det är väl ännu viktigare här, inte sant?
Det är det som folk bryr sig om.
-Det är det enda de bryr sig om. -Baksätets bekvämlighet. Benutrymme.
Jaguar, Audi, Mercedes och BMW
gör alla långa bilar särskilt för den kinesiska marknaden.
Så varför gör vi inte... Jag är säker på att vi kan göra det.
Varför hyr vi inte några lokala chaufförer
som kör våra bilar och vi sitter i baksätet?
Det är det vi borde göra, eller hur?
Ja. Det är rätt plats för att analysera dem.
Det är en bra idé. Och vad sägs om att ta det ett steg ytterligare?
Varför modifierar vi inte våra bilar ikväll
för att göra dem viktigare och lyxigare
för de kinesiska affärsmännen?
Okej. Och när vi ändå håller på,
om ni två klär er mindre som luffare och mer som riktiga affärsmän
kanske Kinas damer och herrar tar oss mer seriöst.
Menar du att vi borde byta om?
-Ja. -Ursäkta.
Hela min tunga är inlindad i tarmar.
Nästa morgon enades vi om att köpa affärskostymer.
Vi ville visa att vi var viktiga
och att folk borde lyssna på vad vi sa. Jag har gjort det.
-Jag tycker att vi har lyckats. -Jag har.
Nej, du ser ut som om du har ett maskingevär i ett violinfodral.
Har du förresten sett James?
Nej, jag vet inte vad han har köpt. Men ärligt talat...
-Brun. -Ja. Det är...
Den kommer att vara brun.
-Den kommer att vara brun, sober, sträng. -Inget är säkrare än brunt.
Den är inte brun.
Det kan inte...
God morgon, Vietnam!
Det där är djärvt.
Låtsas inte att du gjorde det där med flit.
-Ska jag vara ärlig? -Ja.
Jag beställde den med en översättningsapp på telefonen.
Och du tog fel på grön och grå.
Jag vet inte om det var jag eller de eller om appen var dålig.
Men jag skrev "lätt", komma, "grå". Och menade lättvikt, grå.
Men jag fick en grön.
Ja, och nu ser du skrattretande ut
och ingen kommer att lyssna på ett ord du säger.
Men faktum är att vi alla var uppklädda.
Så nu skulle vi sätta oss i våra modifierade bilar och åka iväg.
Vad är det?
-Det är en av mina modifieringar. -Det är Giovanni.
Det är Kato. Jag ber honom om nåt,
och han ger mig det genom luckan.
Så genialt.
Det är barbariskt.
Ense om att min personliga assistent var en briljant idé,
presenterade vi oss för våra chaufförer och satte av.
Min chaufför är den utsökte mr Hu.
Jag undrar om han egentligen är en doktor.
Doktor Hu är inte särskilt lång, men i vilket fall
är utrymmet i baksätet på den här S-klassen fantastiskt.
Jag har gott om benutrymme. Jag kan justera sätet.
Jag kan fälla det lite. Jag kan räta upp mig.
Det är ganska varmt. AC:n fungerar fortfarande inte.
Jag borde varna doktor Hu om det.
Ursäkta, doktorn. AC:n är trasig.
Doktorn, kollegans hår har inte uttalat sig.
Våra bilar var naturligtvis tillverkade före
Bluetooth och internetuppkoppling hade uppfunnits.
Men det gör inget, för det innebär
att man är tvungen att tillbringa tiden i baksätet
med att göra nåt intressant.
Vad jag tänker göra, istället för att se CNN mala på om Donald Trump
eller kolla NASDAQ-priserna,
är att bygga en tändsticksmodell av Eiffeltornet.
Mina kollegor har också bestämt sig för att göra baksätet
till en plats för studier och självutveckling.
Jag har sagt många gånger i programmet
att jag inte kan laga nån mat, förutom bönor i tomatsås.
Men jag ska använda den här resan,
med hjälp av den här enkla ugnen, woken och de här ingredienserna
till att ändra på detta och lära mig laga middag.
Jag har en kokbok också.
Ångkokta knivmusslor med svarta bönor och chilisås.
Jag hade istället bestämt mig för att försöka mig på att måla.
Det här är en idealisk studio, för jag kan måla det
jag ser när jag tittar ut genom fönstret.
Ett sorts collage av typiska vägskyltar
på vår tur med chaufför genom Kina.
Här har jag några träd här och här.
Vad fint.
Inte nu, Kato. Jag skulle kunna sitta här
och svara på meningslösa mejl från meningslösa människor
med inget bättre att göra hela dan... Inte nu, Kato.
Men icke. Jag gör nåt meningsfullt.
Nåt glädjerikt. Nåt trevligt.
Inte nu... Nej, Kato. Det där är olämpligt.
Ja. Åh, ja!
Vattenkrasse.
Lite av det där.
Tillbringa tillräckligt med tid på motorvägen i baksätet på din lyxbil
och du kan bli en proffskock på deltid.
Vi skulle kunna förbättra...
Under tiden, i BMW:n...
Kato, min kostym! Min kavaj!
Kato, eldsläckare. Kato, nu!
Tack.
Efter några nästan brandfria mil stannade vi för att jämföra vad vi åstadkommit.
-Får vi se, James May... -Ja.
Vad du har gjort istället för att skriva mejl.
Tja, det är naiv konst.
Om jag var din mamma eller pappa skulle jag sätta den på kylskåpsdörren
och vara väldigt stolt över dig.
Den ska hänga på väggen hemma hos mig.
Får vi smaka på din soppa?
Då får ni suga på min slips.
Det hamnade där, alltihop.
Ägnade du dig åt självutveckling genom att tutta eld på dig? Var det...
Nej, nej. Det var tändstickorna.
En gick av och hamnade i min ärm.
Du har förstört din fina kostym.
-Jag vill se vad du har gjort. -Ja.
Ärligt talat blir jag lite generad.
Den är säkert uppbränd.
Det är inte mitt bästa verk.
Det skulle bli din födelsedagspresent.
Du har sagt att den är skräp, så nu får du den inte.
-Förlåt. -Skratta inte är ni snälla.
Okej.
-Och den där har du gjort. -Allvarligt?
I baksätet på din bil.
Det var rätt krävande.
Visst.
Under nästa del av vår resa testade vi modifieringarna
som vi hade gjort på våra bilar
så att de skulle passa det moderna affärslivet.
Affärsmän vill alltid ha en plan säng när de flyger.
Så varför skulle man inte vilja ha en i bilen?
Väldigt enkel att åstadkomma.
Man fäller ner framsätet och lägger en madrass på.
Täcke, kudde.
Man tar av det som finns kvar av kavajen och lägger sig.
Det har blivit mörkt. Vad skönt.
I Cadillacen, har Hammond varit lite mer ambitiös.
Nämn ett hotell för affärsmän som inte har ett gym.
Exakt. Alla har det. Och därför har jag utrustat min Cadillac
med en roddmaskin.
Så medan vi åker omkring kan jag komma i form.
En hälsosam själ i en hälsosam kropp.
Hur är livet i din bil, mr Hammond?
Utmärkt, tack. Och du, då?
Jag tar en tupplur.
När man åker in i en tunnel känns det som om det är natt. Jätteskönt.
En fråga. Vad har James gjort? Jag ser honom inte.
Lite mer kol.
Jag inser att det ser ut som en idiotisk idé.
Det var redan en bastu i min bil, och nu har jag byggt en bastu i bilen.
Men tänk att man är i norra Kina.
Tänk att det är vinter. Man kan gå in på andra sidan,
genom dörren, njuta av bastun,
sätta sig i bilen igen och fortsätta med oljemålningen.
Men det fanns en liten nackdel med min plan.
Min chaufför kunde inte se i backspeglarna.
Tusan också.
Okej.
Doktor Hu börjar bli riktigt stroppig... Jag vet. Det är kondens överallt.
Okej.
TVILLINGTOPPARNA I GUIZHOU
Det här är så skönt.
Så skönt.
Riktigt, riktigt skönt.
Inte än, Kato.
Nästa morgon, efter att ha bevisat att alla bilar behöver bastu, gym och säng,
sparkade vi våra chaufförer och åkte mot platsen
för vår slutgiltiga utmaning.
Men i den amerikanska Norman Schwarzkopf...
Vad betyder det här?
Det är inte bra.
Åh, en till... Jag vet inte vad den varningen betyder heller.
Herregud. Den håller på att dö.
Den läcker olja.
Vad har hänt?
Det kom en massa varningar. Och sen förlorade den kraft.
Jag hann fram till den här vägrenen och nu dog den.
Oj. Jag tror knappast inte att mina startkablar
kommer att få igång den.
-Nej. -Titta.
-Oj. -Den har verkligen gått sönder.
Det rinner ut olja överallt.
Kan du numret till vägassistans?
Nej.
Vet du hur man säger: "Min Cadillac har gått sönder?"
Vet du vilken korsning du är vid?
Nej.
-Oj. -Inte jag heller.
-Gör du? -Nej.
Kom igen, vi har mycket att göra.
Den språkbegåvade Birmingham-killen fick vänta på den kinesiska assistanskåren
GUANYINYAN-TUNNELN 425 m
medan James och jag tog oss tillbaka till det som snart blir
världens åttonde underverk.
Kinas vägnätverk.
Så sent som 1988 hade Kina inga motorvägar alls.
Nu, 30 år senare, har de 13 500 mil.
Det är mer än något annat land i världen.
Och de har bara börjat.
Sen 2011 har de byggt 1 000 mil motorväg varje år.
Tusen mil per år!
Det är helt otroligt, och terrängen är inte den lättaste.
Men här finns det inget berg högt nog
och ingen dal djup nog för att stoppa dem.
Den här bron, till exempel,
är 55 kilometer lång.
Sen har vi den här. Duge-Beipanjiang-bron.
Skyskrapan London Shard får plats två gånger under den.
Jag säger bara det. Det är kört för Storbritannien.
Det är kört.
Men vi var på väg mot en gammal väg
för att testa det enda som vi inte hade testat hittills.
Och här i Kina är det nog det allra viktigaste.
Saken är att lyx är viktigt, men i Kina
är det relativt nytt att köra bil.
Folk har bara gjort det i 30 år.
Och som med alla nya saker
ska det vara kul.
Till slut kom i alla fall två av oss fram till platsen vi hade valt ut.
Den kallas 24-kurvorsvägen.
För den har 24 roliga kurvor.
DEN ANTI-JAPANSKA 24-KURVORS KRIGSVÄGEN I QINGLONG
Den byggdes 1935 för att skicka amerikansk krigsutrustning till Kina.
Och den har inte underhållits sen dess.
Så vägen är lös och gropig.
Den ser ut som ett skämt.
Den var faktiskt en del av den enda vägen som band samman
den dåvarande huvudstaden i Kina med Indien och Burma.
Ja. Innan dess, måste all utrustning som kom till Kina flygas
över Himalaya, vilket var otroligt farligt på 30-talet.
Jag tror att amerikanerna förlorade...
Ursäkta att jag avbryter. Ser du den där löjliga saken?
Än sen. Titta vad han kör.
Va, är det Hammond?
Jag antar att Cadillacen pajat på riktigt.
Fin.
Kolla in min Fulu.
Varför har du den?
Ni skulle väl inte få ha allt det roliga.
Ja, men... Strunt samma, varför skaffade du dig den?
Min översättningsapp på telefonen funkade bara till en viss gräns.
Till den här gränsen.
Va, den... Nån skaffade dig en bil.
-Titta. Den har hjul. Tre stycken. -Vilken motor har du?
En tvåcylindrig 588 cc tvåtaktsmotor.
Den är här bak.
Titta.
Den är faktiskt mindre än luftfiltret.
Jag tänkte säga att generatorn i Mercedesen är större.
Hör på nu.
-Vi ska göra det här. -Ja.
Det är ett hastighetstest. För vi tar tiden.
-Tänk på det. -Okej.
Och samtidigt hållbarhet.
Vi ska åka uppför den här vägen, som går ända dit upp,
så snabbt som möjligt,
och komma fram med bilen oskadad.
Richard och jag bestämde att James skulle erbjuda sig att åka först.
Du ser precis ut som en racerförare förutom visuellt.
Han är en racerclown.
Kan vi bara göra det? Det är så varmt här inne.
Ska du köra med rutan ner eller upp?
-Ner. -Mycket småsten.
Ner?
Det är en liten risk att få en sten på sig.
Det är en stor risk att dö av kvävning.
Okej. Nåt mer som vi vill säga till honom?
-Ja, åk. -Ta bara lite tid och förbered dig
mentalt och tänk på det här. Har du visualiserat rutten?
-Nej. -Okej.
-Han ser rätt arg ut. -Ja, det gör han.
-Tre, två, ett, kör! -Så där!
Sätt fart!
Herregud, jag kan inte... Jag ser inte runt högerkurvorna på grund av bastun.
Stor grop där.
Jag inser just att jag bara har haft det bekvämt
i 20 minuter under den här resan.
Min bil är för varm, min kostym också
och nu är vägen för ojämn.
Lite tjut där från det trasiga antispinnsystemet.
Mållinjen.
Jag klarade det.
Nu var det min tur.
Okej, jag sätter fast den nickande symbolen för kapitalismen här
för att bringa mig tur på det här farliga testet.
Om du är klar...
-Ja. -Fem!
Fyra! Tre!
Två!
Ett! Kör!
Jag antar att James May satsade på att vara försiktig.
Det kommer inte jag att vara.
Jag satsar på hastighet och kraft,
och förlitar mig på BMW:n byggnadskvalitet.
Min nickande symbol för kapitalismen slokar.
Den är inte...
Jösses, där slirade bakdelen rejält.
Kom igen.
Vad hände?
Ja.
-Du tog i lite för mycket, va? -Japp.
Så jag vann.
Det vet vi inte. Vi har inte fått din tid än.
Du sa, jag citerar:
"Test om bästa tid och hållbarhet."
Din bil är sönder.
-Den är inte sönder, bara punktering. -Sönder.
Nere vid startlinjen, inväntade jag signalen för att köra.
Litet gömställe.
Richard Hammond.
Hallå. Ja.
Tre, två, en, kör.
Kom igen. Jag är inte... Okej. Jag kommer.
Då är vi på väg. Jösses.
Jag har begränsat med kraft.
Maxhastighet, 63 km/h.
Vi kommer aldrig att få hit en ambulanshelikopter, eller hur?
Den kanske har en extra lång vinsch.
Höga stup, det gillar jag inte.
Det är nervöst med bergsklättring nuförtiden.
Linje. Var är min linje?
Herregud.
Oj.
Åh, herregud.
Var det nån...
-Var det han? -Kraschade han?
Var det en krasch eller försvann han bara bakom...
Ja. Han hamnade där borta.
Jaha, så gick det.
Jag är rädd att Richard Hammonds tur har tagit slut.
Och det är med djup saknad och stor sorg
som James och jag måste tillkännage bortgången av...
Jag är oskadd.
Inte nu igen.
-Hur gör han? -Jag vet inte.
Efter den här fruktansvärda besvikelsen, tillbaka till tältet.
Herregud, vilken min.
Jag är oskadd. Jag är oskadd.
-Jag är oskadd. -Självbelåten.
Oroa er inte.
Jag är självbelåten, eftersom jag vann.
Nej, det gjorde du inte.
Jo. Jag var snabbast och det skulle vara ett kul test
och du gnällde hela vägen uppför kullen.
Det skulle vara ett hållbarhetstest, och du var tvungen att byta ett däck,
vad är det för kul med det?
Men jag var inte idioten som satte in en bastu i bilen.
Vad är det för fel på en bastu?
För i varje hotell som har en bastu är korridorerna alltid fulla
av blöta idioter med tofflor som inte passar.
-Hallå? -Va?
Hallå? Jag var just med om en stor krasch. Jag trodde...
Det var väl inget särskilt med det, eller?
-Nej. -Tja...
Anledningen till att du kraschade... Du är såklart inkompetent.
Men även för att din Cadillac gick sönder, och din Mercedes
var för fuktig, så det betyder att vinnaren av alltihop
är BMW 750i... Va?
Faktiskt inte. För att vara ärlig, var den riktiga vinnaren av alltihop
vår briljanta idé att sälja begagnade limousiner till kineserna.
Han har helt rätt i det, för det gör dem lyckliga,
och hjälper vår ekonomi.
Alla vinner på det.
-Det var en bra idé. -Ja.
Förutom en liten detalj.
Det här programmet sänds i världens alla länder.
Förutom ett.
Vilket då?
Kina.
Så hela det här avsnittet har varit slöseri med tid.
Det är en timme av ert liv som ni aldrig får tillbaka.
Och med den hemska besvikelsen är det dags att avsluta.
Nästa vecka är vi tillbaka i leken igen.
Vi är i Skottland och jag får en Alfa Romeo GTV6.
Det gjorde mig lycklig. Vi ses då. Ta hand om er. God natt.
-God natt, vi ses. -Hej då!