DETROIT USA
KARIBISKA HAVET - VENEZUELA GUYANA - BOGOTÁ - COLOMBIA - PERU
PEKING - KINA - CHONGQING
ULAANBAATAR MONGOLIET
KASPISKA HAVET - GEORGIEN TBILISI - AZERBAJDZJAN - BAKU
PARIS - FRANKRIKE - BOURG-ST-MAURICE
STORBRITANNIEN OXFORDSHIRE - LONDON
SKOTTLAND
SVERIGE - OSLO - STOCKHOLM
Hej, allihop!
Hej!
Tack så mycket.
Tack ska ni ha.
Wow.
Snyggt jobbat!
Tack, allihop! Tack och välkomna.
I denna veckas avsnitt...
Loch.
Skotte.
Och två rykande BMW.
Okej. Tack, allihop.
Jag vill börja med att snacka pengar. Häng med nu.
Om man hade satt in 35 000 pund på ett sparkonto år 2000
skulle man nu ha 60 000 pund.
Men om man hade lagt de 35 000 punden på en E-Type Jaguar,
skulle man nu ha 100 000 pund.
Ja, allt som är det minsta ovanligt
eller intressant är värt en förmögenhet nuförtiden.
Aston Martin DB5?
Den skulle kosta dig 750 000 pund.
Ferrari Daytona, 600 000 pund.
En Mercedes SL med Pagoda-tak skulle kosta dig åtminstone 75 000 idag.
Det gäller inte bara exotiska bilar. Även Ford Escort Mexiko. En alldaglig bil.
Den är värd 60 000 pund idag.
-Sextiotusen pund! -Ja.
Men det finns ett par ovanliga och intressanta bilar
som har sluppit igenom nätet,
vars priser ännu inte har gått i taket.
Så vi bestämde oss för att ta reda på
vem av oss som var bäst på att nosa upp en bra investering.
Exakt. Så vi köpte varsin klassisk bil.
Och för att se vem av oss som gjort den bästa affären
tog vi The Grand Tour till det som enligt vår skotske producent
är det vackraste stället i världen.
Skottland.
Som mötesplats valde vi en pittoresk fiskehamn nära Inverness.
Jag var först på plats, i en Alfa Romeo GTV6.
Man skulle kunna tro
att när en sån här kommer ut på marknaden
springer klassiska bilentusiaster runt som i en zombiefilm
på Black Friday, men nej då.
Jag köpte den här av en 83-årig man som hade haft den sen den var ny
och sålde den bara för att hans 84-åriga fru
hade svårt att komma i och ur den.
Den har bara gått 4 200 mil, och kostade bara 10 000 pund.
Och 10 000 pund är en drinkrunda
i den världen där en sån här bil hör hemma.
Hej.
James May i en Lancia Gamma Coupé.
En av de snyggaste bilarna som någonsin har gjorts, men säg inte att jag sa det.
God morgon, May.
Hur mycket?
13 500 pund.
Alltså 3 500 pund mer
än jag betalade för min långt överlägsna Alfa Romeo.
Men 13 500 är ett fynd för en bil som har specialbyggd kaross
och den är extremt ovanlig och vacker.
Men den är inte lika exotisk som min.
Vad menar du, inte exotisk?
Okej. Får jag illustrera några av min bils egenskaper?
Transaxel. Bakre växellåda. Dubbbeldisckoppling.
-Skivbromsar hela vägen. -Oj.
Ovanligt på den tiden.
En av tidernas bästa motor, en 2,5-liters V6.
De är förresten inte mina ord.
Det är James Mays i tidskriften Car.
-Ja, jag sa det. -Du älskar den här motorn.
Ja.
Och den har vunnit det europeiska Touring Car-mästerskapet
fyra år i rad. Den vann det brittiska Touring Car-mästerskapet med.
Den här har också bra racergener.
Va, den där bondtanten?
Det är en Lancia.
De har historiens mest framgångsrika rallylag.
Det är inte mina ord, utan Jeremy Clarksons.
Och den är snyggare.
-Vadå, än den här? -Ja!
Den är superb.
Den är inte "superb".
Jag ska säga vad som inte är superbt. Richard Hammond i en Fiat X1/9.
Hur mycket?
2 250 pund!
Det var nån som visste att du skulle komma, Hammond.
Va? För en mini-Ferrari, 2 000...
-Kallade du den just för mini-Ferrari? -Ja.
För det är vad den är. Mittmotor, italiensk, det är exakt vad den är.
-Lyssna på det där ljudet. -Jag vet.
Det är det betryggande ljudet av plåt på ryskt stål.
Det är ett lätt, ljust, sprittande ljud, precis som bilen.
Hur många färger har den här bilen haft?
Den var svart, röd, vit,
sen ljusblå och nu är den lila.
Jag vill tillägga att det inte handlar om hur många färger den har haft,
utan hur många olika bilar den har varit.
-Bra sagt. Nu ska den bli brun. -Brun, ja.
Då, så. Jag tänker inte vända mig.
Jag försöker lista ut vilken Alfa som du har köpt.
Den bästa.
-Åh, GTV6. -Exakt!
Japp. Varför har den en plastbit uppe på motorhuven?
Genialiskt. Bilens motor hade ett litet problem.
Den brukade baktända... Eller framtända, snarare,
och blåsa toppen, vilket skadade huven.
Så de satte dit en plastpanel som var lättare att byta ut.
Varför fixade de inte baktändningen?
-Var inte dum. -De var upptagna.
Lata. Får jag fråga en sak? Vad är det där kvasthandtaget till för?
Ja, det är ett annat särdrag för GTV6,
när man parkerar måste man hålla kopplingen nedtryckt
-med ett sånt här kvasthandtag. -Jaha.
Annars smälter kopplingen och svänghjulet samman.
Jag förstår.
Jag hade en sån här förut. Jag kan det mesta om den.
Jaha. Och när du hade en sån här...
-Ja? -Hur hittade du rätt växel?
Lätt som en plätt.
Eller hur?
Nej, inte riktigt...
Hemskt. Och tvåan?
Tja, tvåan... Jag vet inte, jag hittade aldrig den.
Exakt.
Nu ska vi inte hänga upp oss på några av Alfans smärre missar.
-Rena katastrofen. -För nu har vi alla tre
-klassiska bilar. -Jag har det.
För en billig penning.
Vi är i Skottland. Så vi kan väl ta dem på en tur på...
Ärligt talat, Skottland har bara en fin väg.
-Den skulle vi kunna köra. -Jag håller med.
Nu när vi är här skulle vi kunna åka på North Coast 500.
Jag menar, jag antar... Den är...
Condé Nast Traveler röstade
på den som världens vackraste körväg.
Insjöar, berg, den är helt...
Alla de finaste delarna.
Alla de finaste delarna av Skottland, eller hur?
Femhundra miles, åttio mil runt Skottlands nordkust.
I italienska exotiska bilar.
Det skulle vara... Vänta.
-Vadå? -Meddelande.
Ja. Mr Wilman.
Det står: "De bilarna klarar inte 80 meter, så knappast 80 mil.
"Så jag har skaffat tre reservfordon så att ni kan ta er hem
"när de går sönder, börjar brinna
"och exploderar."
Jag undrade vad de var till för.
Konstigt.
Hur visste han att vi tänkte köra 80 mil?
Det är en bra poäng, för Hammond sa det ju precis nu.
-Hur visste han det? -Hur skaffade han tre cyklar...
Vi la mr Wilmans synskhet åt sidan och klev ombord.
Och satte av in i den stora oljemålningen som är Skottland.
Det här är inte precis som turistbyrån
har beskrivit det, eller hur?
Det ser inte ut som det gör på kakburkarna.
Allt är reveterat med puts,
det är som en sorts smet för hus.
Smet!
Jag har smetat in mitt hus!
Man förstår verkligen varför de vill vara självständiga.
Slippa oss andra.
Man skulle inte vilja att folk kom och förstörde allt det här, eller hur?
Jag hade en stolt skotte som granne i London.
Varför skulle en skotte vilja flytta till London?
Jag vet inte, för han skulle göra vad som helst för Skottland.
Förutom att bo där.
Hette han Sean Connery?
Till slut kom vi ut ur fiskehamnen och ut på öppna vägen,
där vi kunde ägna oss
åt att njuta av våra fina italienska klassiker...
Och Fiaten.
Min bil är så förfinad och sofistikerad
och så välskött av den förra ägaren.
Det märks att den var älskad och...
En av mina vindrutetorkare föll just av.
Oj.
-Han kan inte komma ut. -Jag kan inte komma ut.
Du kan åka ändå och bara lyfta upp den. Så där, ja.
Du får köra sådär.
Jag vill bara säga att du knappt har åkt fem kilometer.
-Den är tillfälligt lagad. -Men om det regnar?
-Sätt inte på dem igen. -Jo, sätt på dem.
-Jag vill se vad som händer. -Okej.
Redo?
-I Skottland. -Det här är Skottland.
-Så du kommer inte att behöva dem. -Perfekt!
-För det regnar ju aldrig. -Just det.
Nu när vi är ensamma, kära tittare, kan jag erkänna
att incidenten med vindrutetorkaren bara är en bagatell
jämfört med en del andra problem som den här bilen har.
De flesta har med motorn att göra.
Särskilt med sättet som Lancia monterade servostyrningen på,
i änden av en av kamaxlarna.
Man kan inte svänga tvärt, särskilt när motorn är kall,
för då exploderar den.
Termostaten sattes på fel ställe, vilket leder till
snabb överhettning och då kan motorn explodera.
Och det är problem med packningen, som orsakar
kylarvätskan att blanda sig med oljan med motorsprängande resultat.
James, jag har hört att onsdagar kan få din bil att explodera.
Så du får ta det försiktigt imorgon.
Närhet till träd, sjöar, gräs, ljung, ripor eller skotskrutigt,
allt det kan göra så att bilen exploderar.
Jag sitter här och försöker förklara för tittarna
varför motorn kan explodera, och hela tiden blir jag avbruten
av era dumma skämt om motorer som exploderar.
Okej, fortsätt du, men skynda dig innan motorn exploderar.
Under tiden, i GTV6...
Åh, nej, vad är det? Är det trean? Bra, trean.
Fyran? Ja. Fyran.
Är det fyran eller tvåan?
Jag bekantade mig återigen med alla dess små egenheter.
Förarpositionen är inte så bra. Pedalerna är för nära sätet.
Så man måste köra med benen brett isär.
Inte så farligt om man är man. Om man är tjej är byxor
en lämplig morgonstrategi.
Men trots alla dess konstigheter älskar jag ändå den här bilen.
Att äga en GTV6 lärde mig vad bilar handlar om.
Man behöver en personlighet och skavanker för att de ska bli mänskliga.
Och James May hade rätt, för första
och enda gången i sitt liv.
Det här är en av de bästa motorerna som någonsin har gjorts.
Den med det mjukaste, lenaste
och skönaste ljudet.
Det är inte ljud från avgasröret. Det är själva motorn.
James och jag njöt av våra klassiska fullblod
medan Richard körde omkring i sin lila Fiat.
Släpp loss 80 hästkrafter.
Den här väger bara 960 kilo.
Fiat sålde 170 000 X1/9s.
Så den här är inte ovanlig som deras bilar.
Men motsatsen till ovanlig är populär.
Den här bilen var otroligt populär.
Och så har jag pop-upp-strålkastare.
Ja!
Jag poppar ner dem igen.
Jag kan göra det när jag vill.
En liten nackdel med Fiaten är att pedalerna är väldigt små,
och sitter väldigt nära varandra. Om man försöker manövrera dem med
till exempel fötterna,
kommer man att finna att ens fötter är för stora.
Man behöver bara använda en tå per sida.
Snart fick Hammond syn på en racerbana och föreslog att vi skulle testa den.
När vi ställde upp oss, kom det fram att små pedaler inte var hans enda problem.
Det där var höga varv.
För att vara tomgång, ja.
Är det där tomgång?
Ja, den är grym.
Eftersom det egentligen var en go-kartbana
var den för smal för ett bilrace.
VARNING MOTORSPORT KAN VARA FARLIGT
Så jag bestämde att vi skulle ha en driftingtävling.
Kom igen, lilla Fiat.
Det funkar inte.
Den har inte kraft nog
att låta bakdelen sladda ordentligt.
Även om min Alfa hade dubbelt så många hästkrafter som Fiaten,
gick det inte jättebra för mig heller.
Man kan inte sladda med bakdelen på en GTV6. Det går inte.
Redo? Bara väggrepp och mer väggrepp.
Jag vet att Roger Moore slirade i en GTV6 i Octopussy,
men sen kraschade han in i ett staket och var tvungen att klä ut sig till clown.
I min Gamma var jag säker på att lyckas där mina kollegor hade misslyckats.
Då kör vi.
Lancia är ett av de största namnen i rallyns historia.
Så kontrollerade sladdar borde vara helt naturligt för dem.
Jag åker mot kurvan, häl och tå och...
Broms, sen upp igen.
Nej.
Sen kom jag plötsligt ihåg nåt viktigt.
Den här har framhjulsdrift, eller hur? Vad tänkte jag på?
Den kan inte slira.
Som tur var kunde den fängslade publiken
hitta en lösning.
Jag tar av bakhjulen,
tar av däcken och sätter på de här plastskydden,
monterar däcken igen,
det ger bilen den rörliga bakdelen som krävs för att sladda.
De är... Det är som att sätta isoleringstejp på bakhjulen
på fjärrstyrda bilar.
Stilla där.
Utan nån hjälp en iskall dag
satt driftingskydden snart på plats.
Nu är det dags.
Höger, sväng, sätt på driftingen och sen...
Han missade det.
Underhållningen fortsatte ett bra tag.
Nej.
Tills slutligen...
Bromsa, nu.
Vänta! Vänta! Det är otroligt!
Han svängde på ratten.
Han gjorde nåt med den.
Ja!
Ja, ja!
Det ser jättekul ut. Vi testar också att göra det.
Åh, nej. Det finns bara ett set.
Vadå, av de där?
Ja, de har bara ett set, så vi kan inte göra det.
Vi kan göra några.
Frågade du om du fick låna den här tunnan?
Nej, men de behöver den inte.
Och rotera.
Det här kan träs på.
Det krävs lite övertalning.
James May slirade just perfekt bakom dig.
Det här är ännu en sån där konstig dag.
Däckskydden var klara och Hammond tänkte inte spara på sig.
Det här kommer att bli...
Han kommer att nå kurvan och sen...
Var kan en helikopter landa?
Här kommer sladden, här kommer den.
Och sladd!
Helt utom kontroll.
Vi försöker igen.
Okej, ett... Ett har fallit av. Det kan bli intressant.
Och jag svänger. Sladd!
Åh, nej! Jag kan inte styra.
Irriterande nog, stoppade inte Hammonds misslyckande
honom ifrån att sätta de löjliga grejerna på min fina Alfa.
Och att insistera på att jag skulle prova.
Tänk på allt besvär som Alfa Romeo hade för att göra den här bilen fantastisk.
Tänk på besväret som Pirelli hade för att göra däck med bra väggrepp.
Och sen kommer Hammond med en tunna.
Hur som helst, nu kör vi.
Vad var det för ljud?
Hela bilen vibrerar.
Det är en stark vibration.
Hammond, din jäkla idiot! Du har förstört den här bilen helt!
En inspektion av underredet avslöjade dåliga nyheter.
Den har gått av. Så drivaxeln är nu...
Den är fortfarande ansluten till växellådan eller transaxeln till motorn,
men bara med nöd och näppe.
Och ökar jag varvantalet, kommer den att åka av.
Om jag fortsätter att köra innebär det slutet för Alfan.
Det var intressant. Min bil funkar och jag längtar efter en drink.
Hotellet ligger fyra mil härifrån.
Så jag tror att jag ger mig iväg nu, om det är okej.
Du kan inte lämna mig nu.
Vad menar du?
Har du inte sett hur kallt det är?
Jag kan inte se hur kallt det är, men jag kan känna det i...
Jag kollade just.
Duggregn, sex grader, men det känns som två.
-Vet du hur du kan få upp värmen? -Hur då?
Med en cykeltur. Det funkar alltid.
Fyra mil genom det här
kalla ingenmanslandet.
Hej, Richard "Hamstern" Hammond!
Är din bil varm och torr? Jag bara ville kolla.
Ja, jag är varm och torr. Är du varm och torr?
Jag är väldigt varm och torr.
Jag tänkte fråga, vill du sätta dig på en barstol med en stor gin tonic?
Ja, gärna. Och vi har bara... Det är inte långt med bil.
Herregud, kom igen!
Strö salt i såret, bara!
FLERA TIMMAR SENARE
-Vi måste öva. -På vad?
På det vi ska säga när han är...
Okej, vi är med i ett morgonprogram, du sitter på soffan.
Okej.
"God morgon, med mig här har jag James May." De pratar så.
Som just har fått reda på den sorgliga nyheten
om hans medvärd och kollega mr Jeremy Clarkson.
James, hur känns det att kroppen hittades
i ett dike med hans cykel i morse?
-Gjorde den? -Ja.
Men det är inte sant, va?
-Nej. James... -Ursäkta, kan vi göra om det?
Det här är radion. "God morgon, klockan är fem över nio, James May är här med oss.
"I morse fick vi reda på den sorgliga bortgången..." Jäklar!
Vadå?
Allt övande. Bortkastad tid.
För han står där ute och kämpar med att låsa fast cykeln vid ett staket.
Du ser kall ut!
Det är kallt! Helvete! Varför funkar det inte?
Tidningsbud klarar av det, kompis!
Eller så kan de stjäla den. Jag bryr mig inte.
-Han lämnade nyckeln i. Vilken mupp. -Ja.
Herregud.
Kom igen.
Hammond!
Hammond! Hammond!
Nästa morgon bröts den fridfulla tystnaden
av skriket av ett plågat djur.
Clarkson!
Var är mitt tak?
Jaha.
Skitstövel.
Vad var det?
Vad i... Du skämtar.
Nej. Nej.
Han har inte gjort det. Han är inte så sjuk.
-God morgon. -Va?
-God morgon. -Ja, ja.
Varför har du kört över ditt eget tak?
Clarkson. Han är sjuk.
Ha en bra dag på cykeln!
Skitstövel.
Jag fryser, såklart.
Jag lånade en jacka från kamerakillen.
Han är 1.90 cm lång och väger 115 kg.
Jag sitter i en liten, elegant, italiensk sportbil
och borde se snygg ut. Jag ser ut som en frostbiten dvärg.
Ruttet typ, det där. Jag skulle inte ta det.
Det enda som oroar mig är att han kan få lite träning
på sin cykel.
Tror du att han redan har blivit en av de där förbittrade cyklisterna
som hatar alla för att de har en bil?
Jösses.
Va? Men kom igen!
Han kan inte ha lagat den.
Mycket bra. Och nu...
Jag måste bara säga att skälet till att vi möttes på en strand med oljeriggar
och sen körde igenom ett hyreshusområde fullt med gamla sprutor
var enbart för att göra vår skotska producent arg.
Ja, men... Fast vi nämner inte Gavs namn. Vi lovar.
Nej, det gör vi inte. Vi säger inte vad han heter.
Hur som helst blir del två mycket soligare och vackrare,
när vi äntligen kommer till North Coast 500,
det kommer vi till längre fram.
Ja, men nu är det dags att hälsa på
den gamla debatt-tanten
som sitter i samtalets busskur
på Snackgatan.
SNACKGATAN
-Det där minns jag inte. -Jag minns inte att det hände.
Men jag vill fortsätta prata om filmen i Skottland, James May,
för du sa en sak
när du satte plastgrejer på bakhjulen på din Lancia.
Du sa att det var som att sätta isoleringstejp på bakhjulen
på fjärrstyrda bilar.
-Ja. -Vem har någonsin gjort nåt sånt?
-Jag har det. -Ja, men du sa det som
om det var nåt som alla har gjort.
-Ja. -Det är som att säga:
"Minns du när du stal ditt första par strumpbyxor?"
Du vet ju hur det är när man får kaviar på testiklarna, Hammond.
Javisst.
Ja.
Vänta lite. Fjärrstyrda bilar har för mycket väggrepp.
-Det är problemet. -Nej, det har de inte.
Det är därför de hamnar under soffan.
De flyger alltid... De flyger iväg i varje kurva.
De har för hårt väggrepp. De överstyr plötsligt och häftigt
och man kan inte kontrollera dem. Sätter man isoleringstejp på bakhjulen
reduceras greppet och då kan man glida och slira med dem...
-Herregud, du har verkligen gjort det här. -...och ha kontroll.
Det är klart som fan att jag har gjort det.
-Vem här... -Din barndom...
Vem har använt tejp
på bakhjulen av en fjärrstyrd bil...
-Där. -Ingen alls.
Har du gjort det?
Hur uttråkad måste man vara för att hitta på nåt sånt?
Förutom damen där borta
har ingen satt isolerings... Det är din absolut värsta förklaring.
-Vi ses efteråt. -Nej, det är det inte.
Hans värsta förklaring var när han satte det där fartrekordet på vatten.
För att ge dig en förklaring för att belysa saken...
-Ja. -Hur båtstyrningen
-som man kan använda... -Ja.
...på vår amfibie-Bond Bug funkar likadant
som flygstyrningen, som man inte kan använda.
Exakt. Men det är James May-sättet, han förklarar nåt man förstår
-på ett sätt som gör att man inte förstår. -Ja.
-Vänta lite. -Vadå?
Vänta lite nu. Du är en som inte kan vrida upp ett armbandsur
utan att sticka ut ett öga på nån,
och du påstår i filmen
att du lagade drivaxeln på din Alfa Romeo.
-Ja. -Gjorde du?
-Jag ringde ett samtal. -Jaha.
Samma sak. Jag ringde ett samtal
och otroligt nog körde en man hela vägen från Wiltshire till Inverness
med reservdelen som jag behövde.
Vad generöst. Och sen lagade du den?
-Tja, jag tittade på. -Ja.
Det här är delen som gick sönder. Ni ser delen som har hoppat ur där.
Ja?
Det är tydligen en känd defekt på GTV6.
Allt är en känd defekt. En GTV6 är en känd defekt.
Ska vi gå vidare nu?
Ja, vi går vidare till lite mer seriös konversation.
Land Rover menar att 70 % av befolkningen lider av åksjuka.
De säger att i framtiden kommer deras bilar att ha ett smart system
som känner när man blir åksjuk
och anpassar temperaturen och fjädringen därefter.
-Jag tycker att det är en rätt bra idé. -Ja, det var smart.
Det är rätt intressant. Även om jag själv aldrig har haft
nån sorts åksjuka är jag tacksam,
för en gång mötte jag en man som hade det. Det var på färjetur över Engelska kanalen.
Det var en tuff båtfärd. Alla var sjuka utan jag.
Jag gick på toaletten och där låg en grabb
med ansiktet mot golvet. På båtar finns en liten tröskel
vid dörren för att förhindra vatten att rinna ut. Den var full av spya.
När båten gungade, kom den här lilla mini-tsunamin
mot honom och skvätte ner hela hans ansikte.
När jag gick in tittade han upp på mig och sa:
"Döda mig."
Det hemska var att han verkligen menade det.
Har nån av er varit sjösjuk? Det har jag.
Man vill faktiskt att nån ska döda en när man är sjösjuk.
Man vill verkligen det.
Det andra som störde mig med färjan, var att det måste ha varit
typ 500-600 personer på den. Alla kräktes överallt,
på vågräta och lodräta ytor, i taket, på maten, överallt.
Och vad gjorde de med den när de var framme?
-Förstörde den. -Tror du att det hjälper?
Nån måste göra det. Man har inget val.
-Ja. -Det här hände mig.
Bilen vi hade när jag var barn, en Hillman Avenger,
min lillebror kräktes mjölk i baksätet på den.
Vi fick skrota den.
-Men... -Den bara...
Jag ska bekänna en sak.
Är du säker?
Jag körde genom Korsika, var lite sen till flygplatsen och min son
satt i baksätet, han var väl nio eller tio år.
Jag körde rätt snabbt, det är bara bergsvägar
i Korsika och det var väldigt varmt. Han kräktes explosionsartat
och bilklädseln var nån sorts tjock plysch.
När vi kom till inlämningen, fortfarande försenade till planet,
kommer killen och kollar bilen.
"Okej, den är hel och ren."
Och jag fällde ner baksätet.
Det är inte sant!
-Ja, jag bara... -Din sjuke fan!
Jag vet.
-Och lämnade in den? -Ja, jag bara lämnade den där.
Någonstans finns det en grabb som får två euro per dag
för att rengöra returnerade bilar.
Och han mötte den fasan.
Ja, jag förstörde hans liv. Men anledningen till att vi tog upp åksjukan
är att RAC... RAC håller sig alltid uppdaterad.
De har gett ut några råd som lyder:
"Föräldrar kan undvika att barnen mår illa genom att få dem att titta på
"horisonten istället för på skärmarna på mobilen eller paddan."
-Lycka till med det. -Vilket nonsens.
"Titta på horisonten, barn, den är mer intressant än
"Angry Birds eller Fortnite eller vad ni nu spelar."
RAC, ni kanske kan övertala dem att städa sina rum efteråt med.
Jaha, nu har vi behandlat klart "illamående". Nu går vi vidare.
Jag skulle vilja gå vidare till lite mer konversation.
Polisen i Dubai testar en svävande motorcykel.
Det är verkligen en svävande motorcykel. Titta på den.
Titta bara. Herregud.
Den kostar runt 117 000 pund, och gör 95 km/h.
Den kan flyga i 25 minuter. Titta!
Ja, jag ser ett par saker.
Som jagande polisfordon
kör man ju ifrån den om man kör i 100 km/h.
Man kan faktiskt köra saktare också, men längre än 25 minuter
och ändå komma undan.
Och en annan sak som ni säkert inte har tänkt på.
Om man ramlar av hamnar man i propellern.
Jag bryr mig inte, för titta på den. Jag vill ha en sån
mer än jag vill ha båda mina lungor.
Den är helt klart bäst, jag vill verkligen...
James, kan du föreställa dig Richard Hammond på en sån där?
Bokstavligt talat roliga minuter.
Ja, exakt. Och sen skulle han bara bli ett dimmoln.
Du skulle vara en fernissa över närmaste byggnad.
Man skulle kunna promenera igenom Richard Hammond.
Titta, en pöl av Richard Hammond.
Okej.
-Usel idé. -Ja.
Många tror visst
att jag inte gillar elbilar.
Av goda skäl, för varje gång du har haft en elbil
kommer du tillbaka till kontoret på måndag morgon
med ännu en skräckhistoria.
Det är för att man inte kan ladda dem.
-Samma visa... -Det kan man inte.
Förra helgen hade jag en Jaguar I-Pace. Det är en riktigt bra bil.
Det är därför jag inte har nåt emot elektriska bilar.
Här är den nya fantastiska Jaguaren. Skön att sitta i, snabb som fan.
Mycket bättre än en Tesla, på många sätt.
Briljant. Men jag tog hit den.
Stack i kontakten hemma på min gård och... Kolmörker.
Det här är en gård som kan förse hela Västeuropa
med vegetabilisk olja i tusen år.
Ladda en Jaguar och jag hamnar på 1200-talet.
Ingen el alls. Sen åkte jag till en väns hus
och laddade den där, han har mer modern elektricitet.
Jag lämnade den över natten, men den laddade bara el nog
för att köra 4,5 mil.
Det är för att du laddade den i ett 1300-tals hushållsuttag.
Du ska använda en riktig, modern, snabb laddare.
Och hur lång tid tar det?
-Fyrtiofem minuter. -Jag har inte 45 minuter.
Jag har bara 130 000 timmar kvar tills jag dör, James.
Jag tänker inte slösa tid på...
-Va? -Vänta lite,
det här är en ny grej som du kör med.
-"Jag har bara 130 000 timmar..." -De minskar.
-De minskar nu. -Men varifrån...
Det är en fin tanke.
De minskar.
Det är sant. Fortsätt, jag förlorar värdefull tid.
Okej, men jag vill veta varifrån den där siffran kom från?
-Varför är du plötsligt... -Har du mobilen på dig?
-Ja. -För det har du alltid.
Han glömmer alltid att lägga undan den.
Hur lång tid tror du... Du behöver inte säga det till nån,
-hur många år tror du att du har kvar? -Jag har en miniräknare...
-År som jag har kvar? -Multiplicera det med 365.
-Jag förstår. -Och multiplicera sen med 24.
-Ja. -Hur många timmar har du kvar?
394 200.
Okej, hur många av dem vill du slösa bort genom att ladda en bil...
Sitta där medan bilen laddas upp. Jag var inne på BBC iPlayer härom dan
och det stod: "Du måste registrera dig för att använda den här."
Nej, det måste jag inte. Jag har inte tid till det.
Jag kommer att var död när jag är klar.
Jag har 14 200.
Ser ni?
-James... -Vadå, timmar?
Ja.
På torsdag, en vecka.
Hela poängen med den här övningen
är att man tänker på ett jäkla nummer.
"Det är resten av mitt liv,
"jag ska inte ta en hög, överdådig siffra, jag ska vara blygsam."
Jag kommer förhoppningsvis att bli glatt överraskad.
-Nästa vecka. -Jag tror...
Jag tror att vi kan avsluta Snackgatan här,
med James Mays sorgliga bortgång.
Vilken minut som helst.
Jag vill prata om BMW M5, som alltid har varit,
det vet alla, den ultimata Sleeper.
Det är en sprudlande galning i en Geoffrey Chaucer-kostym.
Men den nya M5:an har turboladdare, så den är snäll mot isbjörnar,
och den har fyrhjulsdrift, så den är säker,
och den har automatisk växellåda och det är så bra alltihop.
Men är det vad vi vill ha?
Först vill jag förklara basreceptet för en BMW M5.
Det är en fyrdörrars sedan med baklucka,
utrymme för fem affärsmän
och en otroligt kraftfull frammotor.
Det är det viktigaste med en M5. Den måste vara extremt snabb.
Och det sägs att den här
är den snabbaste någonsin.
Så jag har just stannat till bredvid en med lättviktsutrustning
och teknologiska springskor.
Medan jag har arbetsskor och rejäla mollskinnsbyxor.
Vilket betyder att jag kommer att förlora.
Eller?
Det gör ont.
Jag kom upp i 100 km/h på tre sekunder.
Jag kan inte sitta rakt.
Det var 160 km/h på sju sekunder.
Etthundranittio.
Tvåhundratio kilometer i timmen när jag går i mål.
Helt otroligt.
Den billiga, tunga, fyrdörrars-sedanen
slog just sportbilen.
Det är det en M5 ska göra.
På ytan verkar det som om den nya versionen uppfyller alla krav
på de viktiga M5-egenskaperna.
Den är känslig, och tack vare 592 hästkrafter
är den Ferrari-snabb.
Men vad sägs om turboladdarna och den automatiska växellådan
och fyrhjulsdriften?
Betyder det att den inte längre kan vara en nervig galning?
Nej. Så är det inte.
Ja, för mycket jobb har lagts ner på att fullständigt
eliminera understyrningen, som ni ser,
och styrningen känns lite underlig.
Och ja, för motorn är turboladdad,
den låter lite dovare.
Det är som att lyssna på nån som spelar bas i rummet bredvid.
Men förutom det...
Det måste finnas en turbo. Det måste det göra.
Men jag känner det inte.
Och den automatiska växellådan måste växla saktare än den skulle ha gjort
om den hade dubbelkoppling, men...
Det känns rätt snabbt för mig.
Och även om den har fyrhjulsdrift, kan den ändå göra det här.
Herregud!
Om man vill att den gör så här hela tiden,
kan man faktiskt stänga av fyrhjulsdriften.
Allvarligt. Man kan stänga av den.
Koppla in bakhjulsdrift.
Bete sig som en komplett dåre.
Ja!
Och det är bara början på M5:ans anpassningsförmåga.
Man kan välja hur mycket antispinnkontroll man vill ha.
Man kan välja hur sportig och snabb motorn ska vara.
Hur bekväm åkturen ska vara.
Hur hård styrningen ska vara, hur snabbt den ska växla
och vad man vill se på instrumentbrädan.
Man kan till och med välja hur avgasröret ska låta.
Titta på det här.
Menyn tillåter mig att välja
vilken doft som kommer ur AC:ns ventilationsluckor.
Jag kan ha Blue Suite, en bris av friska vattendroppar,
eller en som ger mig en gyllene dusch av explosiva aromer.
Allt är som i Pacific Rim, väldigt datoranimerat och det är väl bra.
Men sanningen är
att den 50-åriga affärsmannen som köper den här bilen
kommer aldrig att ändra på doftinställningen eller nåt annat.
Han kommer att ställa in fyrhjulsdrift och komfortkörning dag ett
och låta den vara så för alltid.
Och om han tänker göra så, finns det kanske ett bättre alternativ.
Den tillverkas av ett tyskt trimningsföretag kallat Alpina.
Det är en annan tolkning av hur en snabb BMW ska vara.
Den kostar ungefär lika mycket som M5,
och den har en liknande 4,4-liters biturbo V8-motor.
Den har också fyrhjulsdrift och automatisk växellåda.
Men den här bilen utvecklades inte på en racerbana.
Alpinas chef säger att om man gör en bil för att prestera bra på Nürburgring,
kommer den inte att vara bra på vägen.
Och han kan ha rätt i det.
Så istället för att göra framfjädringen stram för racerkörning,
har de ställt in den för att klara gropar.
Och de har ändrat styrningen så att den tar kurvor
mer som ett trafikflygplan än ett krigsflygplan.
Inuti har den blå belysning,
tunnare ratt och mjukare läder.
Och titta på det här, nåt man inte får i en standard M5.
En "komfort plus"-inställning,
i vilken den 50-åriga affärsmannen kan tillbringa hela livet
kuskande runt.
Men tro inte att det grundläggande, snabba BMW-receptet har förstörts,
för det har det verkligen inte.
Den har hela 600 hästkrafter. Det är fler än M5 har.
Den har högre vridmoment också.
Och den har ingen hastighetsbegränsning.
Så den här kan göra 330 km/h.
Innebär det att på en racerbana
skulle den här bekväma bilen kunna tävla med den senaste sportsedanen?
Även om det hade varit kul att ta reda på det...
...är svaret nej, inte riktigt.
M5 är vassare, mer perfekt, mer "på" helt enkelt.
Så på en racerbana kommer M5 utan tvivel
att dra ifrån, och gör det också.
Vi är båda kattdjur, det är bara det
att han är en gepard och jag är ett lejon.
Så om man är intresserad av att spara tiondels sekunder
på ens varvtid på en racerbana
ska man välja en M5.
Men för att åka hem på motorvägen i vardagen,
som jag tänker göra,
föredrar jag att använda Alpina.
Så det ska jag göra.
Väldigt intressant.
-Bra. -Intressanta observationer.
Väldigt.
Så du skulle alltså välja den sämsta bilen.
-Ja, för den är bättre. -Den verkar bättre, måste jag säga...
Säger fartexperten?
Vet ni vad, vi tar reda på
hur snabbt M5 tar sig runt Eboladrome.
Där gick starten!
Hon balanserade med bromsen för att få en snabb start
och det funkade bra.
Hon flyger fram på Inte Rak.
Titta! Lite fukt där.
Här måste hon jobba ordentligt med ratten.
Det mullrar från de fyra avgasrören vid uppväxling,
och nu in på Ditt Namn Här. Det ser lite nervigt ut.
Men det här är ju en bil som väger nästan två ton.
Den häver sig fram under inbromsningen, men tar kurvan kontrollerat,
och nu är det full fart igen.
Biturbon på högvarv inför den snabba retursträckan.
Det ser bra ut. Den saktar ned lite på mittpartiet.
Redo? Ja! Hård inbromsning vid Gamla Tantens Hus.
Så ska en understyrning se ut.
Men det ser städat ut. Inte illa för en sån tjockis.
Ingen nåd här när den skjuter iväg mot Substation
och torterar Pirelli-däcken. Bara Fårfältet kvar.
Lugnt och fint här, och över mållinjen!
Det ser bra ut.
-Den ser lite tung ut. -Tung.
-Eller hur? -Den ser lite tung ut.
Här kommer varvtavlan.
Den gamla M5 är där nere på 17:e plats, vad står det, 1:24,2?
GT VARVTAVLA
Nu ser vi var den nya hamnar.
Är den snabbare?
-Det är den. -Ja.
Herregud! Fyra sekunder snabbare!
Häpnadsväckande, inte sant?
Det är helt otroligt.
Vi tog faktiskt tid på Alpina också.
Men vi filmade det inte.
Varför inte?
För att den kommer att vara långsammare.
Det är den ju!
Du kommer att se ut som en idiot om den inte är det.
Det är jag ju, men det kommer den inte att vara.
Då tar vi reda på det, vi ser var den placerar sig.
Det är Alpina.
Så där, ser du? Långsammare, som jag sa. Men 1:21,6, inte illa.
Så om man vill ha en laddad, snabb supersedan,
är hans råd att välja den slappare, långsammare.
Den är bättre!
Det är verkligen klara konsumentråd den här veckan.
Ja. Men ska vi gå vidare till några riktiga konsumentråd?
Vi återgår till vår film i Skottland.
Ikväll tar vi en tur runt North Coast 500
runt norra Skottland
i några fina italienska klassiker
och en Fiat X1/9.
Ja, men ni två fick båda mekaniska problem.
-Ja. -Ja, det fick vi,
men vi hade alltid förhoppningar om att det skulle bli bättre.
Vi åkte vidare med våra italienska klassiker och Fiaten
som fortsatte att bereda oss oväntade nöjen.
Jag vill visa er en fantastisk sak på den här bilen.
Här är värme- och ventilationsknapparna.
Jag har den på "varm" för det är en kall dag.
Men se vad som händer när jag trycker på AC:n.
Det spökar!
Såg ni? Titta.
Jag ska kyla av mig lite.
Mitt huvud kliar på grund av mössan, men tar jag av den fryser jag ihjäl.
Snart insisterade Hammond på att vi skulle stanna för en kopp te
för att bekämpa hans hypotermi.
Jag tänkte på en sak.
-Det var väldigt ovanligt. -Nej.
Allra första gången, skulle jag säga.
Nej, det här baseras på erfarenhet och kunskap.
Problemet med NC500 är att om vi åker hela vägen runt,
missar vi den här biten.
Vi är här nu. Och vi missar den här vägen.
Som jag har kört.
Det är hisnande. Inte bara landskapet, som är otroligt,
men även själva vägen.
Men om vi bara fortsätter här...
Ja?
Så gör vi inte NC500, eller hur?
Nej, men vad sägs om vi skapar vår egen rutt för The Grand Tours räkning?
Vi kan kalla den
"Skotska Högländernas Mellanväg 287."
Hur lång är den?
Den är 46 mil, 287 miles, det klarar vi.
Skotska Högländernas Mellanväg 287.
Det skulle vara... Nej, vänta lite, det funkar inte, va?
"Pilot-Exkursion i Naturen i Skottland."
-"287." -Ja.
Så, Pilot-Exkursion i Naturen I Skottland 287.
Det duger. Det är din andra tanke för idag.
Det är mössans förtjänst.
Vi gav oss iväg på den nya rutten.
Den visade sig inte vara som Hammond hade sagt.
Den var mycket bättre.
Milda makter!
Oj, vilken utsikt!
Det är otroligt! Titta bara!
Jag menar... Det här är himmelriket!
Inte bara landskapet, som är magnifikt, men vägen i sig.
Krökarna, kurvorna, ytan.
Man måste ha alla ingredienser tillsammans, i rätt ordning,
på rätt plats. Det är komplicerat.
Verkligen en fantastisk väg, den tar priset.
Strålande.
PENIS 287
sitter verkligen med trumf på hand.
Min bil ser säkert elegant ut när den åker genom det här landskapet.
Det är det här som GTV6 var byggd för.
Öppna, svepande vägar.
Ingenting förutom brummande av V6-motorn.
Det är det här som körning handlar om. Det här är drömmen.
Ögonblicket var faktiskt så magiskt
att jag hade glömt en sak som hade oroat mig hela dan.
Idag är det den 11 april. Och jag vill inte låta som Ior,
men det är min födelsedag. Och de två har glömt det.
Hela kamerateamet har sagt grattis.
Regissören sa grattis. James och Richard? Ingenting.
Ullapool, fyra mil.
Ullapool, där kan jag kanske få min drivaxel justerad.
Det är en rätt stor stad.
Killar, vet ni hur långt det är till hotellet?
Drygt fem mil.
Eftersom det inte är sent, stannar jag till i Ullapool
och ser om jag kan få min drivaxel justerad.
Vad ska du göra, sa du?
Den vibrerar och det kommer att skada bilen,
så jag vill få den justerad. Vi ses på hotellet senare.
Det var ovanligt medvetet för Jeremy att vilja åka och laga sin bil,
men det var faktiskt väldigt bra för mig och Hammond.
Vi hade nåt i görningen.
Saken var att vi inte alls hade glömt hans födelsedag,
och med honom ur vägen, kunde vi sätta igång
och ordna en överraskningsfest.
Här kommer ballonger.
Vad fint.
Okej, lossa på det,
så att drivaxeln hamnar där den ska.
Medan den närsynta orangutangen förstörde sin bil,
var jag upptagen i köket.
Till Jeremys födelsedagsfest ska jag laga
hans favoriträtt, spaghetti bolognese.
Men eftersom det är hans födelsedag och vi är här,
tänker jag ge det en skotsk vinkling.
Pastan och såsen är klara. Han kommer att älska det här.
Men nu kommer den skotska vinklingen.
Jag ställer in det här en stund.
Det borde vara färdigt.
Ja.
Och nu ska det bli skotskt.
Man lägger det försiktigt i mjöl.
Man pudrar över och försöker hålla ihop det så gott det går,
grillningen har hjälpt, och nu här i.
Jag täcker det ordentligt.
Jag lägger ner det så försiktigt som möjligt
i oljan.
Det är vad jag gör.
Jag tror att det är färdigt.
Ja.
Det blir bra.
Här är det. Spaghetti MacBolognese.
Medan Richard smetade in och friterade allt han såg...
In med era, mina skönheter!
...organiserade jag gästerna som nu alla var här
och väntade på födelsebarnet.
Oj, här är det.
Åh...
Men oj...
Countach, Lancia 832.
Det är visst nån sorts sammankomst för klassiska bilar.
Vänta lite...
Helt otroligt!
Jag tror inte mina ögon.
Ni kom ihåg!
Såklart att vi kom ihåg.
Bättre upp, vi har ordnat en fest för dig.
Men vet du, James...
Det pågår en sammankomst för klassiska bilar.
Nej, de är dina gäster. Till din födelsedagsfest.
Har du bjudit in bilentusiaster till min födelsedagsfest?
Italienska bilentusiaster.
-Vi kan prata om differentialväxlar. -Ja.
Om produktions- och chassinummer.
Exakt. Jag ska gå och fixa lite med musiken,
vi ses om ett tag.
-Musiken? -Ja. Det är ju en fest!
Slutgiltiga touchen. Garnering.
För man äter med ögonen.
GRATTIS PÅ FÖDELSEDAGEN JEREMY
Bilentusiasterna visade sig vara fantastiska människor.
Med ännu mer fantastiska bilar.
Se på den. Vet du att jag aldrig har kört en 832?
Men det visade sig vara svårt att prata med dem.
Var inte de på väg till Amerika och bara tänkte...
Men det kunde ha varit värre.
Och det blev det, för det var dags att sätta sig till bords
för Richards skotska middag.
Inbakad spaghettiboll och friterad tårta.
Och för att runda av kvällen...
Åh, nej.
James höll ett intressant tal om alla bilar som jag har ägt.
Kul att han är en bilentusiast, inte sant?
Men snart bytte Jeremy från en Volkswagen Scirocco GLI MK1
till en Volkswagen Scirocco GTI MK2.
Registreringsnumret var...
Jag har aldrig fått veta om du hade en manuell växel
eller den första generationens F1 halvautomatiska växel som var...
Det var intressant att veta att det inte var en CSi, det var en CSL, och skillnaden
var väl att den hade förkromade hjulhusförlängningar och olika hjul?
Eller nåt sånt. Ränder?
Andra hjul och aluminiumdörrar.
Och såklart lättviktsdörrar och kaross.
Motorhuv och baklucka.
...men den här gången var det en V8-motor. Var den mörkblå?
Eller svart? Är det nån som vill gissa?
Traditionalist in i märgen, som idag.
Han kör en grå Volkswagen Golf GTI.
-Du hoppade över min CLK Black. -Jeremy Clarkson... Va?
Du hoppade över min CLK Black.
Den är inte med på listan.
Vem satte ihop den här listan över Jeremys bilar genom åren?
Du skrev inte ens talet!
Såklart att jag inte gjorde!
Det här är den värsta födelsedagsfesten som jag någonsin har haft.
Kom igen, vi ansträngde oss ju. Ska jag hämta säckpiporna?
Nästa morgon var vi tidigt uppe och ute på vägarna.
Det här är den första 12 april
sen 1972 som jag inte har varit bakfull.
Tack vare världens sämsta festorganisatörer,
herrarna May och Hammond.
Åh, nej. Vibrationen är tillbaka.
Varför kan jag inte göra nåt åt det?
Trots mina problem, sken solen.
Och Skottland var mer spektakulärt än någonsin.
Hammond har rehabiliterat sig med den här rutten. Det har han verkligen.
Hammond?
Ja?
Man kan inte säga annat än att din PENIS
är precis lagom lång och så vacker.
Tack så mycket.
Håller du med, James May?
Ja, det gör jag. Jag vill inte medge det, men det är sant.
Det var bara åtta mil kvar till rundturens slut.
Så det var dags att sammanfatta våra fantastiska bilar
och Richards Fiat.
Vissa bilar får en status som klassiker för att de är ovanliga som fullblod.
Som de där två. Och jag måste medge
att de är ömtåliga och temperamentsfulla.
Andra bilar får status som klassiker
helt enkelt för att de är bra.
X1/9:an var bra när den designades och tillverkades,
och håller än idag.
Lägg också till att den bara kostade mig strax över 2 000 pund.
Irriterande nog hade jag ett litet problem med strålkastaren.
Men sen började den skela, så...
Jag tycker det är lite tufft.
Lite piratliknande.
Så här!
Ovanlig, intressant, vacker.
De kriterierna tycker jag att man ska använda för att bedöma
om en bil är en verklig klassiker eller inte.
Den måste uppfylla minst två av tre.
Låt oss ta en titt på min Lancia.
Den är definitivt vacker.
Stylingen är helt superb. Och den är ovanlig.
Jag gjorde en liten sökning på nätet igår kväll
och det finns bara två Gamma Coupé
registrerade på Storbritanniens vägar.
Den här är en.
Den utgör alltså 50 % av allihop.
Vanligtvis när vi avslutar de här jobben, går bilarna vi har använt...
Jag har ingen aning om vart de tar vägen.
Men jag vet vart den här ska. Hem till mig.
För den här bilen är himmelsk.
Helt himmelsk.
Se på den och säg mig om du kommer på en annan bil,
var som helst i världen, för tiotusen pund,
som du gillar mer än den här.
Knappt två mil kvar.
Kommer James Mays motor att explodera?
Solsken kan visst orsaka det.
James May, tror du att den kommer att explodera
innan vi kommer till Inverness eller precis efteråt?
Förr eller senare, får du sätta din vresighet åtsidan
och erkänna att jag gjorde rätt val.
Nej, det gjorde du inte.
Vanligtvis skulle jag inte säga nåt sånt, men jag måste säga att jag är stolt
över att du lagade drivaxeln själv. Bra gjort, kompis.
Jaha, tack.
Är bilen mycket bättre nu när vibrationen är borta?
Nej.
Ja.
Bra!
Han bluffar.
Vi tog ett kärt farväl av Hammonds magnifika PENIS
och åkte tillbaka till stan där vi startade, Inverness.
Uppdraget utfört.
Här är vi. På bara tre dar har vi åkt
hela 46 mil.
Fast du åkte försäkringsbil en bit.
-En liten bit. -Ja.
Men förutom ett katastrofalt fel
som tvingade nån att köra hela vägen från Swindon och Wiltshire
till Inverness med en reservdel...
Glöm inte att min vindrutetorkare föll av också.
Och att en av mina strålkastare är sönder.
Ja, men förutom de sakerna har vi bevisat
att de är möjligt att köpa och njuta av en bilklassiker
även om man är rätt fattig.
Det borde vi vara stolta över.
-Det borde vi, ja. -Ja.
Och med det, tillbaka till studion. Tältet.
-Tältet. -Tältet.
-För vi är rätt fattiga. -Ja.
Fantastisk resa.
Tack.
Bra sagt.
Det är väl lustigt.
Vi har rest över hela världen under årens gång
-och letat efter de bästa körvägarna. -Ja.
Och så upptäcker vi en alldeles i närheten.
Jag måste säga... Jag vill inte säga det här inför vår skotska producent.
Nämn inte Gavin Whitehead.
Nej, det ska jag inte.
Men det var en av de bästa körturerna som jag någonsin har haft.
Vägen, landskapet, Alfan...
-Festen. -Nej, inte den.
Allt annat var perfekt.
Jag håller med dig. Jag tyckte att den var spektakulär.
Vi borde gå tillbaka till filmens föresats, det vill säga
att man kan köpa en billig klassiker som även är en investering.
Är du säker på det påståendet, James?
Varför berättar du inte för tittarna
hur det gick med din Lancia?
Okej, jag spenderade 13 500 pund på bilen, och när jag kom hem
upptäckte jag att priset för att reparera den var 6 000 pund.
Så din investering har sjunkit med 45 %.
Korrekt.
Som jag sa i filmen, tog jag med mig Alfan hem.
Och sen vi gjorde den i april, för sex eller nio månader sen,
har den kostat mig 8 000 pund.
-Ja. -I reparationer.
Så din investering har sjunkit med 80 %.
-Och du, då? -Hundra procent.
Allvarligt?
Ja. Dan efter vi hade slutat filmat gick motorn sönder, bilen fick skrotas.
Så som avslutning...
Vi har alla förlorat pengar och en av oss förlorade alltihop.
-Exakt. -Det stämmer.
Och med den fruktansvärda besvikelsen är det dags att avsluta.
Jag åker hem nu i min Alfa Romeo.
Nej, det gör du inte.
Jag bor där borta.
-Ja, vi vet. -Exakt. Det är för långt.
Hursomhelst. Tack för att ni tittade. Vi ses snart. Hej då!