DET KARIBISKE HAV - VENEZUELA GUYANA - BOGOTA - COLOMBIA - PERU
BEIJING - KINA - CHONGQING
DET KASPISKE HAV - GEORGIA - TBILISI ASERBAJDSJAN - BAKU
PARIS - FRANKRIKE - BOURG-ST-MAURICE
STORBRITANNIA - OXFORDSHIRE - LONDON
SKOTTLAND
SVERIGE - OSLO - STOCKHOLM
Hallo, alle sammen.
-Hallo igjen. -Takk.
Tusen takk.
Hallo. Tusen takk.
-Står til? -Tusen takk.
Takk, og i denne utrolig spennende episoden...
En ung kvinne skifter dekk.
En eldre kvinne drikker pils.
Og Richard ser på en bok.
Se på det.
Men...
Men vi begynner med en film fra James May, som er i 80-årene.
Hva?
Nei, vent. Beklager.
Vi begynner med en film fra James May om 1980-tallet.
-Ja. Takk. -Det var det jeg mente.
1980-tallet var en tid med fantastisk overflod,
Gordon Gekko brukte store skulderputer, og de hadde utrolige superbiler.
Den beste av dem var, uten tvil, denne.
Ferrari Testarossa var overdådighet på hjul.
Både på utseende, holdning
og størrelse.
Da denne bilen kom ut, ble folk helt forbløffet
over hvor bred bilen var.
Jeg mener ikke bred som Del Boy, jeg mener bredde.
Den er enorm. Spesielt bakparten.
Og den oste karisma fra hvert eneste spaltepanel.
Den var uten tvil
den eneste bilen som kunne være stjernen i Miami Vice.
Faktisk likte Enzo Ferrari den serien så godt
at han ga stjernen, Don Johnson, sin egen Testarossa.
Og Don var bare toppen av kjendis-isfjellet.
Rod Stewart hadde en. Elton John hadde en.
Mike Tyson hadde en. O.J. Simpson hadde en.
Og kjørte trolig med hansker på.
Prisen på denne bilen da den ble lagt ut for salg i 1985,
var 62 666 pund.
Som dere sikkert vet, er det udyrets tall.
Og når du slapp løs dens femliters V12-motor...
...kjørte den 290 km i timen.
Det er en forbløffende fart for den tiden.
Den hadde farten og fanbasen blant kjendiser.
Men Testarossa var ikke det man kaller politisk korrekt.
Tenk deg, for eksempel, at vindusbryterne er veldig små
skjult her nede i midtkonsollen.
Der man ville vente å finne dem, der...
Så klart er det et digert askebeger.
Og om de hadde gitt det lokk med speil, kunne det hatt to bruksområder.
Om 1980-tallet var overflodens tiår,
så var dette den perfekte bilen for tiåret.
Jeg er redd Mr. May bare har kastet bort tiden din,
for det er ikke den ultimate superbilen fra 80-tallet. Denne er det.
Når det kommer til overdrivelse,
kan ingenting måle seg med Lamborghini Countach.
Til sammenligning ser Testarossaen ut som en familiebil.
Syns du Ferrarien er bred, er denne bredere.
Og dørene til Testarossa åpnes ikke sånn.
Denne utgaven av Countachen, LP 5000, ble lansert i 1985
for å sette Testarossa på plass.
Med sin 48-ventils, 5,2 liters V12-motor
kan Countach nå hele 300 km i timen.
Eller for å være nøyaktig: mer enn Ferrarien.
Faktisk var den, på sin tid, verdens raskeste serieproduserte bil.
Jeg har et Kevlar-panser. Bakhjulene er på størrelse med veivalser.
Den er den ultimate superbilen.
Og denne utrolige maskinen
kom fra et firma som ikke hadde halvparten av Ferraris ressurser.
La meg komme med et eksempel.
Denne bilen ser kanskje veldig aerodynamisk ut, som et missil,
men den har aldri vært inni en vindtunnel.
De hadde ikke råd til å prøve den i en.
Så de kjørte en prototype opp og ned på motorveien
med ull festet til den.
Jeg elsker det.
Hallo. Her kommer han.
Han som også var med.
Mister sølvmedalje.
Problemet med den Lamborghinien er at den bare har det i kjeften.
Verdens raskeste bil, du liksom.
Selv Lamborghini vil innrømme at de brukte endrede biler
da de gjennomførte ytelsestestene. De tok av speilene
og fjernet vekt.
Bare tull.
For meg handler superbiler om å være den ultimate.
Det er det samme hva det er, men det må være det ultimate.
Og dette er den ultimate bilen til å ha som plakat på soverommet.
Da jeg så en sånn for første gang som barn,
tente den en flamme i hjertet mitt.
Og da jeg så den i dag, som middelaldrende mann,
blusset den flammen opp igjen.
Hør på den lyden!
Det er som en pistol blir avfyrt.
Problemet er at Lamborghini Countach ikke egentlig var en bil.
Den var ikke til å kjøres, men denne var det.
Den har ordentlig bagasjerom, passelig bensintank, komfortable seter.
Den er faktisk en veldig kraftig sportsbil.
Vi stoppet til slutt, så vi kunne krangle videre ansikt til brystkasse.
Å, det... Bremsene på. Fantastisk.
På streken.
Ja visst. Å, det er ikke...
Det hjelper ikke så mye der inne.
Du kan ikke se bak deg, kan du vel?
Nei, jeg ville bare være nøyaktig, og du kan hjelpe med det.
De tingene er i veien. Derfor hadde de tidlige versjonene periskop.
Greit. Jeg har en bedre idé. Det er noe kult jeg kan gjøre her.
Se. Om du sitter her, sånn,
og så kan du sette den i revers. Sånn.
-Du vil kjøre over foten din. -Nei. Uten noe turtall.
-Ja, den beveger seg. Ja. -Hvor kult er dette?
-Jeg ser ganske kul ut. -Det går bra.
Jepp. Jeg er i bilen min.
-Litt til venstre og ned. -Men ikke i... Hva?
-Litt til venstre og ned. -Ja.
Det er som å henge ut av siden på et helikopter i Vietnam.
Det er så kult. Ja.
Rett før vi stoppet, forklarte jeg til seerne
at denne bilen bare er tull.
Bakskjermen har ingen effekt, bortsett fra å sette ned farten på bilen
og gjøre fronten lett når du kjører i høy fart.
Det er faktisk verre enn det,
-den er ulovlig. -Virkelig?
De hadde ikke råd til å homologere den ordentlig,
så de bygget bilene i fabrikken før de trillet dem ut på parkeringsplassen
der en mann festet dem på med drill.
Helt sant. Og jeg elsker det.
-På parkeringsplassen? -På parkeringsplassen.
Gjorde den ferdig. Jeg elsker det!
Skal vi fortelle seerne at spaken for blinklysene på "superbilen" din
kommer fra en Morris Marina?
Skal vi snakke om at de elektriske speil-knappene
på din kommer fra en Austin Montego?
-Jeg håpte at du ikke visste det. -Jeg visste det.
-Rod Stewart hadde en Testarossa. -Rod Stewart hadde en Countach.
-Å, ja. -Å, ja.
Siden vi ikke ble enige om noe,
valgte vi å tilnærme oss spørsmålet på en mer intellektuell måte.
Ved å ha et dragrace.
Lamborghinien er absolutt raskere på papiret,
men, som vi allerede har sett, var Lamborghini litt oppfinnsomme
med ytelsesprøvene sine på den tiden.
Så vi kan endelig finne ut av det på ekte.
Men da vi satt på startstreken, var det noe som slo oss.
Dette er privat eide biler, ikke sant?
Det stemmer. Ja.
Saken er at Testarossaer ikke liker bråstarter,
for de har en tendens til å sprenge differensialene.
Hvor mye koster en ny differensial?
Tjueseks tusen pund.
Jeg er faktisk glad du nevnte det,
for disse bilene liker heller ikke bråstarter.
Det er de store bakdekkene. Man svir kløtsjen
og den splittede girkassen.
Hvor mye koster det?
Trettiseks tusen pund.
Så det er 62 000 pund å risikere.
Jeg vet det. Jeg vil gjøre noe vi ikke vanligvis gjør.
Starte dragracet rullende.
Ja! Jeg også. Jeg har alltid villet prøve å starte et dragrace rullende.
Og av en eller annen grunn foretrekker jeg det i disse bilene.
Så da lyset ble grønt, skulle vi rulle rolig fremover sammen.
Og sette klampen i bånn på den hvite streken.
Rullende start.
Over streken og kjør på!
Og de drar av gårde.
Han slipper unna.
For en fantastisk følelse!
En sint Countach!
To hundre og tjuefem!
Der har vi det, oksen banket hesten.
Selv gjennom det latterlig lite vinduet ser du selvtilfreds ut.
Jeg er det, fordi jeg vant. Og det har noe å si.
Det har noe å si. Det er det som er irriterende.
En helt nydelig bil. Jeg elsker dem.
-Fantastiske. -Det er et privilegium.
-Spesielt. -Ja.
Et par ting jeg tror dere glemte å nevne i den filmen.
Countachen. Styringen føles ut som den er satt i betong.
Det samme med girstangen. Og pedalene. Og om du bruker klimaanlegget,
er det som om en pølse puster på deg.
Det stemmer.
Ja, og du kan ikke snakke, for din lubne Testarossa
ble, som du sa, kjørt av en mann fra Miami Vice
som rullet opp jakkeermene sine.
Hertugen av Edinburgh gjør ikke det, gjør han vel?
-Earl Haig gjør ikke det. -Vent nå litt.
-Hva? -Ved å angripe de bilene
ødelegger du grunnmuren til alt vi elsker og holder kjært.
Og nå skal den ødelegges litt mer,
når vi får se hvor sakte de bilene går rundt Eboladromen.
Og her har vi en rask, rykende start.
Det er vått. Se som den rykker og napper
når hun kjører inn i Er ikke.
Tar en god titt på girstangen, sjekker at den ikke har falt av.
Ermene er rullet ned, veldig fornuftig.
Se den krengningen.
Her er vi. Hun kjemper mot rattet der, mer helling
når hun kaster seg ned Ditt navn her.
Det er virkelig unnvik, dukk, ned. Det er som å se kanonball.
Bare saktere. Og mindre underholdende.
Enda et blikk ned på girstangen.
Og nå presser hun flat-12-motoren.
Går som en hurtigbåt mot Gammel dames hus med vannsprut etter seg.
Jeg kan ikke se for meg at hun liker dette.
Ja, hardt på bremsene. Gjør det forsiktig der
når den stopper, men nei, den beveger seg fortsatt så vidt.
Og nå... Ja. Langsomt mot Transformatorstasjonen.
Den høres ganske bra ut.
Veldig bra, faktisk.
Ja. Velte seg gjennom der som en Rolls-Royce Corniche.
Bare Sauejordet gjenstår. Ja, hun sladder inn!
Og over streken.
-Det var spennende! -Det var sprøtt!
Mye drama.
Å sladde en Testarossa, jeg ville ikke gjort det for all teen i Kina.
Teknisk poeng som kan forvirre seerne.
Du sa brølet fra flat-12...
-Ja. -Som på en måte er rett,
-men jeg sa V12... -Det vet jeg.
...som også på en måte er rett, fordi det er ikke en bokser,
så det er en 180-graders flat V12.
-Som det. -Sånn ja.
Bryr meg ikke litt en gang. Det er en flat V12. Uansett.
-Flat. -Nå er det på tide å se
hvordan Lamborghinien klarte seg.
Og det er en raskere start for Countachen.
Den presser sine brede bakdekk ned i den våte asfalten.
Den er virkelig bløt.
Kjapp titt ned for å sjekke at den er i gir der.
Og forsiktig gjennom den andre kurven på stripa.
Og tilbake på gassen mot Ditt navn her.
Abbie trenger ikke å dra på trening denne uka.
Hun får all treningen hun trenger i Lamborghinien.
Svinger så hardt som hun våger.
Bakskjermen gjør som vanlig ingenting.
Tilbake... Jeg trodde den skulle ta av der.
Og nå den triste kampen tilbake mot Gammel dames hus.
Gjennom regnet. Rører bremsene litt på midtpunktet der.
Mye hardere bremsing nå og ned gjennom girene.
Høres ut som en sint traktor med lavt turtall.
Og nå den klamme sprinten mot Transformatorstasjonen.
Den har enda bedre lyd enn Ferrarien.
Briljant. Bare to svinger gjenstår.
Vil hun få denne til å sladde i Sauejordet?
Litt vrikking der. Men gjennom Sauejordet, nei.
Og der har vi det. Over målstreken.
Flott.
Greit.
La oss se hvor de ender på resultattavla. Lamborghini først.
RUNDETAVLE
Vent litt. Det er bunnen av tavla.
De vil jo ikke ende på toppen. Der, se. Ser dere? Se på det.
-Tredevte plass. -Raskere enn en Ford Fiesta.
Kom igjen. Det er ganske bra.
Det er tragisk sakte.
Det er lenge siden.
-Det ser ikke bra ut, gjør det vel? -Ford Focus...
Honda Civic, Ford Focus, alle er raskere.
Greit, det som er bra, er at Testarossaen
ikke kan være mye tregere enn det. La oss finne ut av det.
Herregud!
Den er raskere enn Up. Og de ble begge testet på våt bane,
-så det er en rettferdig sammenligning. -Taper, vil jeg si.
Hør her. Jeg tror vi må innse fakta her. Det er to veldig trege biler.
Men de er i det minste dyre og forferdelige å kjøre.
Uansett, nå er det på tide
å sette tennene i debattens kake fra pratens kafé
på hjørnet av Samtale-veien.
SAMTALE-VEIEN
Jeg tror vi går tom for ideer etter 36 av dem.
Det ble desperat.
Så. Noen unge mennesker her som ser frem til å kanskje kjøre en dag?
Som tenker at fremtiden har en Ferrari til deg. En Lamborghini.
Dessverre ikke. Det er et firma i Aberdeen som har bestemt at fremtiden
faktisk skal se sånn ut.
-Herregud. -Ja.
-De kan faktisk stables... -Elektriske.
Ja. Det er de. Så klart er de elektriske. Åpenbart.
Rekkevidde på 56 kilometer. De kan stables.
Vent. Så fungerer de som The Human Centipede?
Ikke helt sånn, nei.
Nei.
Jeg mener at alle er koblet sammen.
De er sammenkoblet. Nettopp.
Vent. Hva om du er i en i midten, sant...
-Ja. -...og du vil en annen vei
enn den foran deg? Hva skal du gjøre? Du kan ikke...
-Vel, det... -Nei, det er verre enn som så.
Hva om du er i den i midten og kjører en annen vei?
Du vil ikke ha hjul, for de vil sitte fast
-til de foran og bak. -Se, der er ikke nok hjul.
Det ser sånn ut, ja. Det ser latterlig ut.
Fronten og bakenden separat... "Du kan ikke dra noe annet sted."
Men nei, det er en optisk illusjon. Bakhjulene er innenbords.
-Så man har hjul. -Ja.
Ja, men hva om du var i den siste
og den ble kjørt av Richard Hammond fra fronten?
-Man ville være livredd. -Greit.
Ja, det er et poeng. Men jeg tror ikke du helt forstår hvordan det virker.
-Det gjør jeg ikke. -Vent litt.
For jeg må se på det.
Det er ganske komplisert, så vær grei.
Tanken er at disse bilene er overalt så folk kan bruke dem.
Ja? Og på natten kjører en mann rundt i den grønne,
den foran, og han henter inn alle de andre bak ham.
Han er litt som de mennene man ser på flyplasser.
Med alle vognene, og de ender opp med
den lange slangen som slår inn i anklene dine.
-Ja. -Det er som det.
Han samler sammen alle.
Vent litt. Du kjører hjem på kvelden i bilen din.
Og du står opp neste morgen, men da er den borte
fordi en fyr har hentet den. Er det sånn?
-Ja. -Det går ikke fordi
de fleste bilreiser er tur-retur. Du kommer dit, så må du tilbake.
Med mindre du kjører til Dignitas.
Nei, de funker til det.
Men kanskje det har med innsamlingstjeneste å gjøre.
Greia er, jeg har... Jeg skal prøve å finne ut
hvordan det faktisk... Det er ganske komplisert. De har...
Her er et flytskjema som forklarer hvordan det virker.
Få det opp. Her er det.
Å, jeg skjønner. Du blir stukket i ryggen av en gigantisk gaffel
og en koffert. Og du krasjer inn i en og to tredels biler...
-Ja. -...som blir til en halv bil
som krasjer i et bilde av et tog.
-Det gir ikke mening. -Nei.
Nei, vent litt. Du tar feil, Hammond.
Du setter deg inn i to biler, men kjører i tre firedeler av én.
Og du drar til stasjonen, fordi du antakeligvis skal et sted.
Men mens du skal et sted, tar noen den bort
og setter den tilbake, så når du kommer tilbake til stasjonen,
-har du ingen bil mer. -Det går ikke!
Hør her. Det de sier, er at fremtiden
-vil være veldig upraktisk. -Ja. Det høres sånn ut.
Ja. Det er det de faktisk sier.
Jeg har en utrolig god idé. Jeg vil fortelle dere om den.
-Greit. -Som en slags komité.
Hva om vi hadde vår egen bil? Man kunne kjøpe eller lease den.
Men det var din bil, og så...
Nei, det er sprøtt, jeg vet det. Da er det ganske stor sjanse for
at den ville være der du etterlot den når du kom tilbake til den.
Så alle disse menneskene, dere har satt bilen på parkeringsplassen her?
-Så de ville fortsatt være der. -Det er nøyaktig poenget.
De vil ikke ble hentet inn av en tilfeldig fremmed.
Se for deg dette: Du går ut, og bilen din er fortsatt der.
-Det er briljant. -La meg gå videre der, om jeg kan.
Hva om disse bilene kunne gå på en slags magisk saft?
Det tar to eller tre minutter å fylle dem opp igjen.
-Man kunne kjøre hundrevis av kilometer. -Hvilken magisk saft?
-Man kunne få den fra under bakken. -Hva er den laget av?
Knuste reker.
Dette høres litt usannsynlig ut. Det vil...
La oss konkurrere med firmaet fra Aberdeen
og se hvem som får mest rett.
Kan jeg snakke om Robert Kubica?
Polsk Formel-1-sjåfør. Det er et bilde av ham. Nå...
For åtte år siden var han i en grusom ulykke
mens han kjørte rally. Det var bilen.
Dere ser at autovernet gikk inn i bilen.
Brakk alle ben på høyre side av kroppen.
Alt fra hælen til skulderen. Gjennomgikk en sju timer lang operasjon
for å feste armen på igjen. Og 17 operasjoner til etter det.
Armen hans virker fortsatt ikke ordentlig, men denne helgen
er han tilbake i en Formel-1-bil. Og jeg må bare si
-at det er fantastisk. -Det er utrolig.
-For en mann! -Eller...
Besluttsomhetens kraft.
En skikkelig kar.
Mark Webber, den tidligere australske F1-fyren,
ønsket ham velkommen tilbake til Formel-1 ved å tweete:
"Polens mann kommer tilbake. For en kriger og en hardnakka pikk."
Til å være australsk er det veldig søtt
-og sentimentalt. -Ja. Han er en pikk.
Som dere sikkert vet, foregår det mye arbeid
for tiden med elektriske biler, førerløse biler og fremtiden
-til transport og sånn. -Vi har merket det.
Nettopp. Alt jeg vil ha, er noe som hindrer ting
i å falle ned ved siden av setet når du kjører.
Jeg vil ha den bilen jeg har nå, men med noe som hinder det.
-Er det alt? -Ja.
-Det er alt du ønsker deg? -Ja, det er det.
På denne tiden med fundamentale endringer i hele konseptet ved å eie bil,
bruke bil, bilfunksjonalitet,
-er det alt? -Det er alt jeg vil ha.
Noe som hindrer... De sier at det er farlig å tweete
-når man kjører, ikke sant? -Ja.
Så du gjør sånn. "Å nei, jeg mistet telefonen min.
"Mistet den ned der." Du har løftet opp setet,
hodet til siden sånn, du presser hånden ned dit.
Dytter den inn, og all huden blir skrapet av på siden av...
-"Jeg får tak i den." -Som en bestemt dyrlege.
Nettopp. Og den bare...
Ikke helt. Litt som...
Kom igjen, muldvarp, få ut barnet.
-Den er det. -Den brast.
Hvorfor kan ikke vi bare ha en liten flapp?
Jeg gjør det på denne siden, fordi vi alle er britiske,
men her borte, uansett side, midten...
En liten stoffbit som hindrer ting i å falle ned.
Hvor vanskelig kan det være?
Jeg vet hva du mener. Det er et problem. Jeg så en gang under førersetet
på min 911, og, dette husker dere, jeg fant
-åtte par solbriller som jeg hadde mistet. -Ja, han gjorde det.
-Overalt der. -Husnøkler, metallskiver, slektninger...
Og til slutt vil du miste noe... Du vet hvordan det er
når du mister noe: "Jeg må virkelig få det tilbake."
Så du må stoppe, og så får du ikke tak i den herfra,
og ikke herfra. Så da må du gå rundt bak,
og du kommer aldri inn ordentlig.
Så du har hånden under sånn.
Og der er alltid noe som føles ut som litt ullent slim.
Der er det. Dere har sett det.
-Det er alltid der. -Som en hårete svulst.
Og den er bløt. Og du...
Der er alltid en sånn,
og den er alltid oppå hva enn det var du mistet.
Den hellige gral vil nok dukke opp under noens førersete.
-I en bil et sted. -Ja.
Om du gikk under alles seter, om alle sammen, i kveld
når dere går til bilen deres, titter under setene deres...
Så finner dere nok småpenger til å betale for Brexit.
Det kunne det. Absolutt.
Vi kan nok betale alt.
-Hvem er med på dette? -Jeg.
Ville du... Der ser du. De klappet faktisk.
Tre personer klappet for min idé.
-James. -Hva er det?
-Interessante nyheter. -Herregud.
Hva mener du med "herregud"?
Når enn en av dere to sier "interessante nyheter",
handler det alltid om krigen.
Nei. Dette handler ikke om krigen.
Dette er interessante nyheter om farten til forskjellige fugler.
-Det er enda verre. -Ja!
Jeg elsker dette.
-Det har holdt på... -Vi snakket om dette før.
Ja. De har holdt på med dette helt siden han påstod
å ha sett en due fly i 40 km i timen.
Jeg gjorde det. Jeg kjørte ved siden av. Det var en due i 40 km i timen.
En sveitsisk fotoboks tok en and.
Ok? Den målte farten på en and.
Den utløste kameraet. Vi har et bilde.
Se, bevis. Anden utløste den. Den tok bilde av en and.
-Hvor fort fløy den? -Femtien km i timen.
Der ser du. Det er ganske utrolig, for om jeg ble spurt,
ville jeg si at en and kunne klare 32, 33, for de er...
Det er ikke utrolig, det er ikke i nærheten av interessant.
Det er interessant.
Det er kunnskap, Hammond. Hvordan kan verden bli fattigere
-av å få mer kunnskap? -Nettopp.
Fordi den kunnskapen er merkelig
og har ikke noe å si for noen.
Du vil ikke erte når du er Buttons i forestillingen i Swindon
og Jeremy og jeg vinker til hverandre fra super-yachtene våre
på grunn av den globale suksessen til TV-serien vår:
James og Jeremys Fuglenes hastighet.
-Det vil bli kjempepopulært. -Hvem ville se på det?
Kom igjen, hvem ville se Fuglenes hastighet? Der ser du.
Hvem vil se ham som Buttons på Swindon Wyvern?
Hei.
-Hei. -Nei!
Aldri!
Jeg tror det markerer slutten på Samtale-veien.
Ja.
Jeg tror det. Jeg tror vi går videre, fordi alle av oss er enige om
at vi elsker kombikupéer.
Ja. Vi elsker at de er praktiske, billige å kjøre, billige å reparere,
men de går som galne bavianer.
Ja. Og det finnes en ny art kombikupéer.
Og for å finne ut hvilken som er best, tok vi Grand Tour
til det jordet der borte.
Ja, startpunktet for testen vår var vår egen bane i Oxfordshire,
og dette hadde vi klart.
Jeg har med den nye Volkswagen Polo GTI
med 197 hestekrefter.
Richard Hammond har med den nye Ford Fiesta ST,
også med 197 hestekrefter.
James May har den nye Toyota Yaris
som har et latterlig navn.
Hvordan sier du det?
"Grmna."
Det er ikke "grmna", der er ingen "a". Det står GRMN.
Det er et pussig navn.
Hva betyr det? GRMN...
Gazoo Racing Meisters av Nürburgring.
Yndlingsstedet ditt.
-Den ble utviklet der. -Og hva er Gazoo Racing?
Gazoo Racing er Toyotas racingavdeling.
Dette ble gjort av en liten gruppe mennesker som viet
over to år til å gjøre dette til den perfekte kombikupéen.
Stivet karosseriskall, kortere fjærer, SACHS-dempere.
Den har en kompressor. Den har spesiallagede hjul,
spesialdekk, avstivede krengestabilisatorer,
den har en annen tannstang enn standard-Yarisen.
Det er ekte kombikupé-teknologi.
Bilen min koster litt over 21 000 pund. Din er knappe...
-Knappe 20. -Ja, rett under 20.
Over 26 000 pund.
Og verdt hver eneste penny, fordi den er ordentlig utviklet
som en kombikupé.
-Det er ingen pen bil. -Nei.
Den har sminke på ett øye,
litt sprø sminke på ett øye. Det er som Kiss.
Dette er som å se døtrene mine gjøre seg klare om morgenen.
"Er jeg ferdig?" "Ja, du er ferdig."
Du har en brun bil.
-Den er ikke brun. -Den er brun.
-Ja, det er den. -Den er ikke det. Den er soppfarget.
Kameramennene vet om farger. Er den brun?
-Den er brun. -Den er absolutt brun.
-Den er brun. Der hører du. -Den er soppfarget.
Vi bestemte oss for at heller enn å krangle om hvilken bil som var best,
burde vi gjennomføre noen tester, først et forfølgelsesløp.
Hver av oss ble plassert på like avstander rundt banen.
Og reglene var enkle.
Når du blir forbikjørt av bilen bak, er James ute.
Kan jeg bare spørre hvorfor jeg begynner på grusen
i en sving når dere to er på asfalt?
Har du launch control?
Nei.
Det er ditt problem, ikke sant? Jeg har det.
Greit. Samma det. Kom igjen.
Launch control aktiv. Jeg er klar.
Tre, to, én, gå.
Og vi er i gang!
Det er en livlig liten sak.
La oss ikke glemme at Volkswagen oppfant kombikupéen,
og de er fortsatt de beste produsentene.
Ta en vanlig kombikupé, stiv opp opphenget,
stiv opp karosseriet, gi den en stor motor. Slutt.
Gazoo! Det er fint. Den føles spent.
Hva skjer her? Hvor går den?
Dette er flott. Jeg elsker disse.
De små sprakene er smell fra eksosen.
Den har ventiler i seg for at den skal høres bra ut.
Kom igjen. Og inn i gruscellen.
Det er faktisk ganske morsomt, hvordan bakenden slir rundt, og så
føler du bremsene gripe, for å hindre faktisk spinning.
Da kan du ha det veldig gøy
uten noe blod eller ambulanse.
Nei, jeg gjorde en feil, og jeg har Jezza bak meg.
Jeg har GRMN-en i sikte nå.
Kom igjen. Det er spennende tider nå.
Feil.
Å, det var... Jeg overdrev.
Vanskelig å se hvor jeg skal nå på grunn av støvskyen fra GRMN-en.
Nå når Hammond igjen Clarkson også.
Dette blir veldig interessant.
Greit. På tide å hale inn Jeremy.
Kom igjen. Sånn ja.
For bredt.
Du er ute.
Med veisperren ute av veien ble det en kamp for å slite ut den andre.
Kom igjen, Clarkson, du er min.
Grip.
Kombikupéer er så morsomme. De er det.
Om noen skulle si til meg nå: "Vil du gå ut
"og sette deg i en 911 Turbo eller en 488?"
Da ville jeg sagt: "Nei, jeg vil ikke det."
Å, litt flyvende overstyring. Det vil man ha i en kombikupé.
Flere runder senere hadde vi fremdeles samme avstand.
Det slo meg nettopp at vi begge har
samme kjennskapen til denne banen.
Vi har begge 197 hestekrefter.
Dette løpet kan ta en stund.
Men...
Bremsene blir dårlige. Jeg føler dem svikte litt. De blir varme.
I mellomtiden hadde mine blitt glovarme.
Så, til vår kollegas store irritasjon
sa vi at det ble uavgjort.
Kan jeg bare si at om dette var et ekte løp og ikke et forfølgelsesløp,
ville jeg vært i ledelsen fordi jeg behandlet bilen min godt
-og overopphetet ikke bremsene. -Har du hørt dette?
-Jeg hørte dette. -Men man får ikke pause i løp...
Så med andre ord, om du kjører sakte, vinner du.
Ja, fordi bremsene mine ikke er overopphetet. Jeg kunne kjørt videre.
Du kjørte aldri fortere enn 45 km i timen.
Tullprat.
Når så du et billøp på TV-en,
på Grandstand eller noe...
Heller enn å høre på flere av Mays bisarre teorier om bilsport,
valgte vi å gå videre til den neste utfordringen.
Et dragrace.
La meg fortelle dere om motoren. Det er en to-liters turbo.
-Hva mer vil man ha? -Ja visst. Launch control.
-Jeg er klar. -Jeg er også klar.
Men James må forklare litt om sin GRMN.
Denne motoren er faktisk interessant, fordi for det første
har den blitt pustet på av Lotus.
De bruker en lignende motor i sin Elise.
Men kanskje mer interessant er at den har kompressor,
som er uvanlig i en kombikupé.
Hvorfor bry seg med en kompressor?
Den er tyngre enn en turbolader, den gir mer mekanisk drag...
RUNDT EN TIME SENERE
Så de viktige tallene er,
jeg har mest kraft, 209 hestekrefter.
Jeg har lavest vekt, 1135 kilo.
Og det er over 200 kilo lettere enn Clarksons Volkswagen.
James ble til slutt ferdig å snakke, og vi var klare til å kjøre.
Jeg vinner trolig ikke dette.
Mitt problem er at jeg har den tyngste bilen, og jeg er den tyngste sjåføren.
Og vi er i gang.
Hvor skal den pokkers Poloen?
Ja!
Hva?
Seier for den tykke!
Det kan bare bety at Volkswagen har feil tall, igjen.
Dette overraskende resultatet krevde en liten diskusjon.
-Den soppfargede Poloen... -Brune.
-Den brune Volkswagen vant... -Vant.
Jeg må være ærlig, jeg er ganske overrasket
-over den slående seieren. -Jeg er overrasket.
Det er veldig irriterende. Og det er ikke noe man kan gjøre.
-Fordi den er tung. -Ja.
Ja. Og den er bare like kraftig som denne.
DSG-girkassen utgjør stor forskjell.
Ja, dobbel-kløtsjen. Hver gang
dere må skifte gir, mister dere 18 meter?
Dere kan ikke holde tritt med det...
-Straks. -...med en gammeldags kasse.
Det er ett gir, så et annet, og det er...
-Ja. -Å, vent litt.
SMS fra Mr. Wilman. "Idioter."
Det var snilt.
Veldig hyggelig.
"Slutt å snakke om dobbel-kløtsj girkasser og flyvende overstyring.
"Disse bilene skal appellere til ungdommen,
"og de aner ikke hva de tingene er.
"Vinneren av denne testen blir bilen som appellerer mest til tusenårsgenerasjonen,
"ikke gamle menn som dere."
Hvilken test gjør vi som ungdommer ville være interessert...
Nei, vent, jeg har en idé.
Hva er tusenårsgenerasjonen?
Etter vi hadde forklart det til James, forlot vi testbanen
og begynte vår nye, ungdomsvennlige, veitest.
Jeg har satt
noen ungdomsvennlige politiske klistremerker på dørene...
STEM ARBEIDERPARTIET
...og på frontruten,
en transkjønnet, flytende, nøytral solskjerm.
Den andre Jeremyen er, så klart, den store Jeremy Corbyn,
lederen av det britiske arbeiderpartiet.
En mann med samme forbokstaver som Jesusbarnet,
en av islams profeter.
Richard hadde, av en eller annen grunn,
festet værmeldingen for havet på dørene til sin Fiesta.
#STORMY ROCKER
Hvorfor står det "Stormy" på siden av bilen din?
Fordi det er navnet på rapperen som ungdommen liker.
Nei, det er Stormzy. Stormy er den seksuell omgang-entusiasten i USA.
Populær blant ungdommen?
I mellomtiden dro jeg til en organisk gård-butikk
for å teste min ungdomsmodifikasjon.
Det jeg har festet til bilen min, som får strøm fra den samme USB-porten
som man vanligvis bruker til å lade opp vape-bongen sin,
er det viktigste i livet til tusenårsgenerasjonen:
en juicemaskin. Ta-da!
Ved å bruke denne kan jeg lage en rekke smakfulle og næringsrike juicer
med forskjellige etiske ingredienser.
Da vil jeg ikke være avhengig av onde amerikanske firmaer
som dreper kalver og knekker nebbet av kyllinger.
Ute på veien var Jeremy og jeg opptatt med å konkurrere
om hjertene og tankene til snøfnuggene.
Siden dere er unge, bryr dere dere veldig om miljøet.
Så dere vil bli glade for å vite at, i motsetning til Poloen og Toyotaen,
har ikke denne bilen fire sylindere, Fiestaen har bare tre.
Og når man kjører rundt, kan den deaktivere én av dem
og gå ned til to.
Det er først i verden på en tre-sylindrisk bil.
Og det betyr at den er bedre for isbjørner.
Setene her er laget av tøy,
så ingen kuer ble skadd da interiøret ble laget,
bortsett fra en veldig liten kalv som ble brukt til å lage rattet.
Men det er alt.
Ja visst. Dette er grønnkål, eple,
avokado fisket på line og etisk vann,
pluss lesebrillene mine
som jeg er redd falt ned i tidligere, men det gjør ikke noe,
de har plastlinser, så de er helt trygge.
Noen vil ha det.
For å se om vi var på riktig vei,
kjørte Richard og jeg inn
i den fantastiske anti-bil-byen Oxford.
Mange syklister her.
Se hvordan ungdommen bifaller bilen og klistremerkene mine.
Dab på det, skjer'a?
Jeg snakker tusenårsgenerasjonens språk.
Hammond og May vil ikke kunne gjøre det, for de er i en Ford og en Toyota.
De er dårlige kjerrer.
Ser du, det er et bussfelt her,
og Fiestaen viser ingen tegn til
at den klager over at halve veien er helt tomt og ubrukt.
Denne bilen har ingen problemer med det.
Det er noen turgåere til venstre for meg, Hammond.
Jeg dømmer dem ikke,
for å dømme folk er galt.
Syklist.
Galning.
Etter å ha drukket brillene sine, var James nå på vei.
Ja. Min nyeste juice har litt asiatisk smak
fordi den er laget med okra, litt kvernet ingefær,
en anelse hvitløk, litt garam masala
og en svinepai.
Denne bilen ble, så klart, utviklet på Nürburgring,
som kanskje ikke høres ut som det passer tusenårsgenerasjonen, men
det er verdens grønneste bane. Den er helt...
Fy...
Gud!
Tilbake til teltet.
For å være ærlig,
bortsett fra at du drakk plast, som er ondt,
synes jeg det gikk ganske bra å appellere til ungdommen.
Ja. Vi snakket om karbondioksid, isbjørner
og uttrykte støtte for Arbeiderpartiet.
-Ja. -Ja. Bortsett fra delen
der juicemaskinen sprengte i ansiktet mitt,
gikk det hele ganske bra, syns vi.
-Ja. -Ja.
Men dessverre sa Mr. Wilman at vi ikke hadde forstått poenget.
Og for å appellere til tusenårsgenerasjonen måtte vi få bilene
på MailOnline.
Dette var et problem for James, som påstår å aldri ha lest MailOnline.
Jeg har ikke det.
Du er ikke i Mails målgruppe, James.
Hva mener du med det?
Du er ikke en spak, bitter person
som tror at alle som er heldigere, penere, rikere
og mer talentfulle enn deg, burde rives sønder og sammen og bli henrettet.
Ja visst. Samme det. Reglene var enkle.
Vi måtte kjøre inn i London og gjøre noe med bilene våre
som ville få paparazziene til å ta bilder av dem.
Ja, og vinneren ville være personen
som fikk flest bilder publisert.
Jeg bestemte meg for å ta med kona mi ut på middag
på den glitrende Blue Bird-restauranten
på den berømte King's Road.
Det er et populært sted for paparazziene.
Og jeg var sikker på det ville bli tatt bilder av at vi gikk ut av Forden.
Ok. Husk å smile.
-Og se ut som du liker meg. -Ok.
Veldig godt.
Greit. Hold meg i hånden. Sånn.
Så bare står vi litt.
Gleder meg til middag
-med kona mi Mindy. -Det blir fint. Ja.
Jeremy hadde bestemt seg for at for å bli merket,
skulle han punktere
og få en kjendis som Binky Felstead til å hjelpe ham med å fikse det.
-Kan du ta reservedekket? -Virkelig?
Du må snurre på den så bilen går opp,
-høyt i lufta. -For Guds skyld!
Kom igjen. Ta i.
Jeg er utslitt.
James kjørte en bil som aldri hadde blitt tatt paparazzi-bilder av,
til en del av London paparazziene aldri har vært,
med sin middagsdate, historiker Mary Beard,
som heller aldri har blitt tatt paparazzi-bilder av.
Jeg er veldig fornøyd.
Dette er månedens høydepunkt.
Takk. Så snilt.
James prøvde så å komme på noe interessant å snakke om.
Denne har en praktisk rød bit på rattet,
så du vet når du kjører bent frem.
Elsker alt.
Samtidig, i Chelsea...
Nei...
Det er ingen paparazzier her.
-Nei. -Det er ingen fotografer her.
Det er latterlig. Jeg blir alltid tatt bilde av her.
Se. Her er jeg, og her er jeg,
og her... Hun er bare en venn fra jobben.
Vi burde prøve å krangle.
Jeg vil ikke krangle.
Sånn ja. Jeg vil, du vil ikke, så allerede...
-Vi krangler allerede. -Jeg vil ikke krangle.
Dette er bra. Vi kan se litt opphisset ut.
Etter å ha parkert bilen sin, var James nå i en indisk restaurant,
der han lærte om klassisk historie.
Tanken er at fyren penetrerer.
Å være en mann er å være den som penetrerer.
Han liker alle hulrom. Sex hvor som helst.
Jeg må si at dette var uventet.
Jeg trodde du ville gi meg litt informasjon
om buers form.
Vi kan gå til det.
Så du må få det satt opp og så sette inn de nye.
Hva gjør du? Du er ikke...
-Beklager, det er veldig oljete. -Jeg vet det!
Dette var kanskje bare en punktering, men det viste seg å være store nyheter.
Og sånn skifter man dekk.
Om du noen gang punkterer på en motorvei,
vil du være så takknemlig for dette øyeblikket.
Ja, leksen er lært, Jeremy.
Med middagen overstått
ventet historiens minst paparazzi-verdige mennesker
på å bli tatt bilder av av paparazzier.
Vi bare står her og ser litt...
-Flaue ut? -Vel, jeg...
Forventende?
Noen vil komme og ta bilder av oss.
Noe slo meg.
Jeg vil ikke at du skal bli fornærmet,
men tanken var å få bilen i avisen.
Jeg burde ha parkert utenfor.
Unnskyld meg.
FLERE TIMER SENERE I CHELSEA...
Å, vent litt. Der er én. Der er...
Ikke pek. Ikke se. Men det er én der borte. Der er han.
-Hvor? -Paparazzi! Der.
Men før noen bilder ble tatt,
klekket May og jeg ut en plan vi hadde jobbet med i årevis.
Gå.
PAPARAZZI I POSE
Jævler!
Det var min... Sett deg inn.
James, rap...
Rapte du foran Mary Beard?
Ja. Beklager, det bare falt ut. Jeg beklager.
Fordi, og jeg vet at mange vil tro at vi planla det.
Vi gjorde ikke det. Alt man må gjøre for å bli tatt bilder av
når man har jobber som våre, er å dra inn til London,
gjøre noe litt uvanlig, og så svermer de...
Eller bli helt dritings og falle ut av en klubb uten bukser på.
-Det er en god måte å gjøre det på. -Eller få lungebetennelse.
Uansett, mens... Ja. Jeg har hatt det noen ganger.
Uansett, mens vi ventet på å se hvilke av påfunnene våre
som kom inn på MailOnline,
kom Mr. Wilman med enda en ungdomsvennlig idé.
Ja. Han sa at hver av oss måtte ta bilde av bilen vår
og se hvem som fikk flest liker-klikk på bildet sitt på Instagram.
Etter å ha gått hver til sitt, jobbet vi med planene våre.
Å, 50 pund er veldig rimelig. Ja.
Femti tusen pund?
Greit. Jeg ringer tilbake.
Ja, takk.
Min idé var å sette meg i bilen i en av kapslene på London Eye,
så vi kunne ta bilde på toppen med fantastisk utsikt.
De vil ha 50 000 pund. Jeg trodde han mente 50 pund.
La oss komme på noe annet.
Jeg hadde gjort det.
Jeg tuller ikke når det gjelder Instagram-bildet mitt.
Jeg har rekruttert en topp-fotograf, og jeg er veldig spent,
for han er fantastisk.
Se på det.
Han heter David Yarrow.
Han er en av verdens fremste naturfotografer.
Hans plan var å gjenskape dette bildet
med bilen min heller enn tigeren.
Så jeg kommer inn...
Det viktigste er å ha energi.
Det må være dynamisk.
Og da må det fly opp vann
mellom meg og bilen.
Jeg vil være så nære som sikkerheten tillater.
Ja. Jeg har nummeret ditt.
Ok.
I London hadde jeg fått en briljant idé.
God morgen.
Hei sann. Ta på deg klær.
Til slutt var bildet mitt klart.
Det samme med Mays.
Og det samme med Jeremys, uten noe innsats i det hele tatt.
Vent litt!
Kunne du ha prøvd mindre?
Nei, du har rett. Jeg burde hatt med en valp,
-for Instagram elsker hunder. -Ja.
Instagram er nesten bare hunder.
Uansett, med bildene postet på Instagram,
fikk vi enda en utfordring.
Å se hvem som kunne få flest seere på bilen sin på YouTube.
Ja. Dette er vanskelig, for over 300 timer video
blir lastet opp på YouTube hvert minutt.
Man skulle ikke tro at så mange katter falt ned i søppelkverna, skulle man?
Nei. Man skulle ikke det, men det ser sånn ut.
Så vi måtte komme på noe veldig spesielt.
Hvordan kunne vi få bilene våre til å skille seg ut i denne mengden?
Dytte dem ned i en søppelkvern?
Jeg tror det må være det.
-Eller... -Ja?
Det jeg gjorde for å få Forden min lagt merke til, var å lage til et stunt.
For å lage min første stuntvideo
dro jeg til en veldig lang rullebane.
Og etter at stjernen min hadde varmet opp,
var vi klare.
Og i dag skaper vi historie.
Lykke til.
Jeg kan ikke se på.
Ja!
Vi vil knuse Internett med det!
I mellomtiden brukte James en litt annerledes tilnærming.
Om man går på YouTube, som jeg ofte gjør,
merker man at noe som er veldig populært blant tusenårsgenerasjonen,
er utpakkings-videoer.
Det er vanligvis noe som en sløv student uten noe bedre å gjøre
som tar noe de har kjøpt ut av esken og snakker om det.
Hei, hva skjer? Hva foregår?
Leverandørene dro akkurat, jeg har det her
og jeg har ikke tatt det ut av esken ennå. Jeg har litt...
Han fyren her pakker ut et nytt TV-sett han har kjøpt.
Herregud. Er dere klare?
Se hvor mange som har sett den.
Stativet er ikke festet på, det må man feste på etterpå.
Hei, alle sammen, det er May! Velkommen, brødre og søstre,
til min nyeste utpakkingsvideo.
Og dette er en stor en. Det er en bil.
Å, ja.
Se hvor ren den er.
I mellomtiden hadde Jeremy valgt å skape
en karakter som i Fast Show ved navn David Souffle.
BELGISK TRAFIKKBETJENT
På flyplassen var mitt neste stunt klart.
Greit. Der nede er en mann, jeg vet ikke hva han heter.
Men det har ikke noe å si, for jeg skal straks kjøre over ham.
Her kommer det.
Ja! Drepte ikke en mann!
Det liker jeg veldig.
"Vi hos Toyota vil gjøre alt vi kan for å sørge for at ting går som smurt
"når du kjører bilen din.
"Enten du er i ditt eget land eller på reise i utlandet,
"kan du kontakte oss om du tror det er noe..."
Samtidig var jeg klar for mitt siste stunt.
Å bruke bilen min til å få en mann i båt over en innsjø.
Jeg aner ikke hva som vil skje her når det gjelder beinbrudd,
så jeg bruker en nykomling på kontoret til det.
Han er billig, lydig og ikke altfor nødvendig.
Nøkkelingredienser for sånne ting.
Så la oss gjøre ham til en YouTube-stjerne.
Ok, med vitenskap og matte
har jeg regnet ut at 48 km i timen
er riktig fart å gjøre det i.
Nå skjer det! Start!
Kom igjen, vesle mann!
Fantastisk! Bra jobba! Du kan få fri første juledag!
-Det var et imponerende stunt! -Det var veldig kult.
Jeg er fornøyd med det.
Hvordan går terapien hans?
-Han kommer seg over det. -Bra.
Ok, det vi har her, er resultattavlen som skal hjelpe oss
finne ut hvilken som er best av de tre kombikupéene.
Vi har alt skrevet inn poengene for pris,
forfølgelsesløpet og dragracet.
Nå ha vi paparazzi-tingen. Hammond, hvordan klarte du deg?
Dere to hadde paparazzien i en pose.
Ja, det gjorde vi.
Vi burde selge de posene til kjendiser.
Ja. For de var ganske lure. Man drar i en tråd,
og ikke bare kan han ikke ta bilder, han kommer seg ikke ut av bilen.
Ja, det er også teknisk sett urettmessig frihetsberøvelse.
-Ja. -Og derfor ulovlig.
Men det er også å fange en veps i et glass. Ingen klager på det, gjør de?
Uansett, det virket ikke,
for det må ha vært en annen paparazzi som vi ikke så,
for dette bildet dukket opp.
Nei. Vent nå litt.
Regelen sa at det måtte ha bilen i bildet, og jeg ser ingen bil.
Ja. Og det skulle være MailOnline, og jeg antar...
Det er bevis som peker mot at det er The Sun.
-Ja. -Og ikke Mail.
Jeg håpte dere ikke skulle merke det.
-Jo, det gjorde vi. -Jeg klarte meg ikke så bra.
-Nei. -Jeg tror det gir deg
null poeng, Hammond.
Ja, så du får null.
Så, James May, hvordan gikk det
da du tok med en eldre kvinne ut på indisk mat i Hammersmith
og parkerte bilen din i en parkeringskjeller?
Ikke så bra.
Hvor ikke bra?
-Ingenting. -Ok.
Ikke ett eneste.
Planen min var ganske vellykket.
Var den?
Førtini bilder av bilen min, meg og Binky dukket opp på MailOnline.
-Førtini? -Førtini bilder. Jeg kan...
Vent nå litt. 49 biler av en feit gamling
og en ung dame jeg aldri har hørt om som skifter dekk?
Ja. Men det utrolige er at jeg gjerne vil vise dere de 49 bildene.
Men jeg kontaktet MailOnline i går.
Jeg spurte om vi kunne få bildene.
Vil dere vite hvor mye de ville ha?
122 000 pund.
-Hva? -Virkelig.
Jeg tuller ikke. De tar et bilde av meg, de ødelegger livet mitt
og å kjøpe bildet tilbake
koster 122 000 pund.
-Det er 49 bilder av deg her. -Jeg vet det, førti...
Ikke vis kameraene, ellers får vi en regning på 120 000.
-Men det som er bra, er... -Nettopp. På grunn av det får du 49.
-Ja. -Jeg er redd det.
-Vi kan ikke unngå det. -Ja.
-Førtini. -Som tar oss videre til Instagram.
Ok.
James May, hvordan gikk det med bildet ditt av bussen?
Jeg fikk null.
-Null? -Ja.
Og hvordan fikk du null?
Det er ganske interessant. Jeg hadde ingen Instagram-konto,
så jeg laget til en.
-Så overraskende. -Nei, men vent litt.
Jeg laget til en. Og da jeg laget den til,
innså jeg at det var noen andre på Instagram som lot som de var meg.
Så jeg fylte inn det rapporteringsskjemaet som kommer ned, vet dere?
Og jeg sendte det inn. Og all ære til Instagram,
de reagerte veldig fort. Samme ettermiddag, faktisk.
Og de stengte kontoen min.
Din?
Ja, de stengte ikke den falske James May,
-de stengte den ekte. -De drepte feil James May?
-Ja. -Ok, det er interessant.
Det som er interessant for meg, er at det er en mann ute i verden,
eller en kvinne, som tenkte: "Jeg kan late som jeg er hvem som helst.
-"Jeg skal late som jeg er James May." -Ja.
-Det er ikke så ambisiøst. -Hvorfor ikke være George Clooney?
Ja, men resultatet av det
-er at jeg har... -Null.
-Du gjør det godt. -Ja, jeg er ganske flink.
Hammond, hvordan gikk det med deg?
Bildet mitt var fantastisk. Se på det.
-Se på det. -Det er bra.
Bortsett fra slagordet med seksuell omgang-entusiasten...
-Ja, det var rart. -Det er et fantastisk bilde.
Så hvor mange personer så det og likte det på Instagram?
Ni.
-Ni? -Blokkerte de deg også?
Nei. Jeg er ikke så mye på Instagram.
-Nei. -Så jeg har ikke mange følgere.
Så bare ni personer har sett det.
Kjære vene. For jeg fikk 54 000.
For Guds skyld! Ja, men du bruker Instagram!
Ja, det gjør jeg.
-Så du har mange følgere. -Ja. Så sett 54 000...
Vent litt. La oss se mer optimistisk på dette, Hammond.
Han har 1,6 millioner Instagram-følgere.
Ja.
Så 1,46 millioner personer likte ikke bildet hans.
-Det er en annen måte å se på det. -Det er et tap.
Det var ikke mitt beste arbeid. Det var tatt i hastverk.
-Hva ble det? -54 000.
Det endrer poengsummen litt.
Det endret den mye, for nå har jeg 54 053.
-Ja. -Og du har ett.
Ja, jeg har ett.
Uansett, jeg har også...
Det blir nok verre for dere to, på grunn av YouTube.
Fortsett.
Jeg la dem ikke sammen, men min første David Souffle-video på YouTube
-fikk 266 000 seere. -Herregud.
Mer enn en kvart million.
Du leder nå.
Ja, jeg har en komfortabel ledelse.
-Ja. -Ja.
-Kom igjen. Hammond? -Hammond?
16 800.
For all den innsatsen?
Jeg vet det! Jeg skjønner det ikke, for den fikk en kul, fristende tittel.
Den var... Se.
Episk gateslåsskamp stoppet av Ryan Gosling og Channing Tatum
mens prins Philip går på line mellom to biler.
-Hvem vil ikke se det? -Skrev du det som tittel?
Det stod det. Det er klikkagn.
Og YouTube-ungdommen tenkte: "Nei, jeg vil heller se en katt..."
-Det er latterlig! -Det må de ha.
Beklager. Ungdommer, dere er patetiske.
Ja. Så dette er poengene for øyeblikket.
-Du er ute. -Ja.
Og James, jeg ser og jeg tenker, og bare litt rask hoderegning...
Med mindre du klarer å finne 325 000 personer
som vil bruke 16 minutter,
for det var så lang den utpakkingsvideoen var,
16 minutter på å se deg
ta en liten Toyota kombikupé ut av en pappeske,
har jeg vunnet.
-Ja. -Så?
Tre hundre og tretti...
...tusen.
For å ta en bil ut av en kasse? Han danser dansen.
Jeg vet det.
Hvordan vinner han alltid?
Jeg tror at denne gangen var det litt fordi
du prøvde å appellere til ungdommen med en Fast Show-karakter,
når ingen under 40 har hørt om The Fast Show.
Det stemmer. Du kunne like så godt ha laget
Neville Chamberlains komi-eventyr i 1939.
Det ville vært bedre.
Så fordi det er flere folk som vil se en gammel mann
ta en bil ut av en kasse
enn se ham sette en kontorarbeider i fare
eller meg med bart, må vi dra den slutningen at
den beste av disse små kombikupéene
er den verste.
Ja, det er konklusjonen.
Ja, og etter den store skuffelsen er det på tide å avslutte.
Takk for at dere så på. Sees neste gang. Ha det!