DETROIT USA
KARIBISKA HAVET - VENEZUELA GUYANA - BOGOTÁ - COLOMBIA - PERU
PEKING - KINA - CHONGQING
ULAANBAATAR MONGOLIET
KASPISKA HAVET - GEORGIEN TBILISI - AZERBAJDZJAN - BAKU
PARIS - FRANKRIKE - BOURG-ST-MAURICE
STORBRITANNIEN OXFORDSHIRE - LONDON
SKOTTLAND
SVERIGE - OSLO - STOCKHOLM
Hej, allihop.
-Hej igen! -Tack.
Tack.
Hej. Tack.
-Hur mår ni? -Tack så mycket.
Vi får se följande i det här otroligt spännande avsnittet...
En ung kvinna byter däck.
En lite äldre kvinna dricker öl.
Och Richard tittar i en bok.
Titta.
Men...
Men vi börjar med en film med James May i 80-årsåldern.
Va?
Nej, vänta. Ursäkta.
Vi börjar med en film av James May om 80-talet.
-Ja. Tack. -Det var det jag menade.
Ni vet att 80 -talet var en epok av härliga överdrifter,
Gordon Gekko i stora axelvaddar och såklart otroliga superbilar.
Den största av dem var utan tvivel den här.
Ferrari Testarossa var överdriften på hjul.
På grund av dess utseende, attityd,
och storlek.
När bilen kom ut var folk helt bestörta över
hur bred bilen var.
Inte bred som i bräda, utan bred som i bredd.
Den är enorm. Särskilt bakdelen.
Den fullkomligt osade karisma från var och en av de målade panelerna.
Den var utan tvivel
den enda bilen som kunde spela stjärna i Miami Vice.
Enzo Ferrari älskade den serien så mycket
att han faktiskt gav stjärnan i serien, Don Johnson, en egen Testarossa.
Och Don var bara toppen på kändisberget.
Rod Steward hade en. Elton John hade en.
Mike Tyson hade en. O.J. Simpson hade en.
Och bar antagligen bilhandskar.
Priset på den här bilen när den var till salu 1985
var 62 666 pund.
Det är, som ni säkert vet, vilddjurets tal.
Och när man släppte lös dess femliters V12...
Kunde den göra 290 km/h.
Det var en otrolig siffra på den tiden.
Den hade alltså hastigheten och sina kändisfans.
Men Testarossa var inte vad man kallar politiskt korrekt.
Fönsterknapparna är till exempel jättesmå
och gömda här nere på centralkonsollen.
Där man tror att de ska sitta finns istället...
...ett stort askfat, såklart.
Om det hade ett spegellock, skulle det ha två användningsområden.
Om 80-talet var överdrifternas epok,
så var den perfekt för den epoken.
Jag är rädd att mr May har slösat er tid,
för det där är inte 80-talets ultimata superbil. Det är den här.
Vad gäller utsvävningar
finns det ingen som slår Lamborghini Countach.
Testarossa ser ut som en halvkombi familjebil i jämförelse.
Tycker man att Ferrari är bred, så är den här ännu bredare.
Och Testarossas dörrar öppnas inte så här.
Den här versionen av Countach, LP 5000, lanserades 1985
specifikt för att sätta Testarossa på plats.
Dess 48-ventilers 5,2-liters V12
kan ta den upp till 299 km/h.
Eller för att vara exakt, snabbare än Ferrarin.
På den här tiden var det världens snabbaste serietillverkade bil.
Den har en Kevlar-motorhuv och bakdäck stora som på en ångvält.
Det här är den ultimata superbilen.
Och den här otroliga bilen
kom från ett företag som hade betydligt mindre resurser än Ferrari.
Som exempel kan jag nämna det här.
Den här bilen kan verka vara aerodynamisk som en missil,
men i själva verket har den aldrig sett insidan av en vindtunnel.
De hade inte råd med det.
Så istället körde de en prototyp fram och tillbaka på motorvägen
med bitar av ull fastklistrade.
Det gillar jag.
Men hallå! Här kommer han.
Han som också vill vara med.
Den eviga tvåan.
Problemet med Lamborghini är att det är mycket snack, men lite action.
Snabbaste bilen i världen, kyss mitt arsle.
Lamborghini själv medger att de körde lätt modifierade bilar
när de gjorde hastighetstestet. De tog av backspeglarna
och annan onödig vikt.
Rena struntsnacket.
Grejen är att en superbil måste vara bäst.
Det spelar ingen roll vilken det är, bara den är bäst.
Och den här är den bästa sovrumsposter-bilen.
När jag först såg en sån här som barn
tände den en låga i mitt bröst.
Och när jag såg en idag som medelålders man
vaknade den lågan till liv igen.
Lyssna på det där ljudet!
Det är som när en pistol avfyras.
Problemet är att Lamborghini Countach inte var nån riktig bil.
Den var inte till för att köras, men det var den här.
Den har ett bra bagageutrymme, en stor bränsletank och bekväma säten.
Det är faktiskt en distanskörningsbil.
Sen stannade vi för att fortsätta gräla ansikte mot bröst.
Oj, det där... Bromsa. Utmärkt.
På linjen.
Okej. Det är inte...
Det hjälper inte mycket där i.
Du kan väl inte se bakom dig?
Jag vill bara vara noggrann och det kan du hjälpa mig med.
Det där är i vägen, och det också. Därför hade den tidiga versionen periskop.
Okej. Jag har en bättre idé. Det finns en cool grej jag kan göra.
Titta. Om man sitter såhär
kan man lägga i backen. Sådär.
-Du kommer att köra över din egen fot. -Nej. På tomgång.
-Den rör på sig. -Hur coolt är inte det här?
-Jag är störtcool. -Du har rätt.
Ja. I min bil.
-Sväng åt vänster. -Men inte... Va?
-Lite till vänster. -Ja.
Det är som att hänga utanför en helikopter i Vietnam.
Så coolt är det.
Innan vi stannade höll jag på att förklara för tittarna
vilken bluff den här bilen är.
Bakvingen har ingen annan effekt än att sakta ner bilen
och göra framdelen lätt när man håller hög fart.
Och det är faktiskt värre ändå,
-för den är olaglig. -Va?
De hade inte pengar för att få ett riktigt tillstånd,
så de byggde bilarna i fabriken, rullade ut dem till parkeringsplatsen
och en kille skruvade fast dem.
Verkligen. Jag älskar det.
-På parkeringsplatsen? -Ja.
De fullbordade den. Härligt!
Talar du om för tittarna hur det kommer sig att blinkerreglaget på din "superbil"
kommer från Morris Marina?
Och du kan ju berätta att dina elektriska backspegelknappar
kommer från en Austin Montego.
-Jag hoppades att du inte visste det. -Men det gjorde jag.
-Rod Steward hade en Testarossa. -Rod Steward hade en Countach.
-Visst ja. -Just det.
Eftersom vi var oense om allt,
bestämde vi oss för ett lite mer intellektuellt tillvägagångssätt.
Med en tävling i dragracing.
På pappret är Lamborghini snabbare,
men vi vet att den var lite ojämn förr i tiden
vad gäller resultaten.
Så nu kan vi äntligen ta reda på det på riktigt.
När vi stod på startlinjen kom vi plötsligt att tänka på en sak.
De här är väl privatägda bilar, eller hur?
Ja, det stämmer.
Saken är, att Testarossa inte gillar stående start,
för de har en tendens att förstöra differentialen.
Hur mycket kostar den?
Den kostar 26 000 pund.
Jag är glad att du nämner det,
för den här gillar inte heller start från stillastående.
Det beror på de stora bakdäcken. Man grillar kopplingen
och växellådshuset.
Hur mycket kostar den?
Cirka 36 000 pund.
Så tillsammans sätter vi 62 000 på spel.
Jag vet. Jag funderar på nåt som vi vanligtvis inte gör.
Ett dragrace med rullande start.
Ja! Jag håller med. Jag har alltid velat testa en rullande start.
Och av nån anledning, just idag i de här bilarna, föredrar jag det.
Så när det slog om till grönt backade vi en bit.
Och på den vita linjen, gasen i botten.
Rullande start.
Över linjen och gasa!
De är iväg.
Han drar ifrån.
Vilken fantastisk känsla!
En arg Countach!
Tvåhundratjugofem!
Sådär, ja. Tjuren har slagit hästen.
Till och med genom det där löjligt lilla fönstret ser du självbelåten ut.
Så klart, jag vann ju. Det är det viktiga.
Ja, det är det viktiga. Det är det som är så irriterande.
En riktig pärla till bil. Jag älskar dem.
-Fantastisk. -Ett privilegium, inte sant?
-Speciellt. -Ja.
Det var ett par saker som du glömde nämna i filmen.
Styrningen i Countach känns som om den vore gjord av betong.
Och växelspaken också. Och pedalerna. Och om man använder AC:n
känns det som om en varmkorv andas på en.
Han har rätt i det.
Ja, och du kan inte heller säga nåt, för din tjockrövade Testarossa
kördes som du sa av en från Miami Vice
som rullade upp sina kavajärmar.
Earlen av Edinburgh gör knappast det, va?
-Nej, earl Haig gör inte det. -Vänta lite.
-Va? -När du attackerar de bilarna
förstör du själva fundamentet för allt som vi älskar och värdesätter.
Och nu är det dags att förstöra dem ännu lite mer
när vi ser hur långsamt bilarna tar sig runt Eboladrome.
Och där går den snabba, rökiga starten!
Det är blött. Och se hur den rycker och lutar där,
när den kör in på Är inte.
En snabb titt på växelspaken för att kolla att den inte har ramlat av.
Ärmarna är klokt nog nedrullade.
Se hur karossen skakar.
Här är vi nu. Hon kämpar med hjulet där, snävare
när hon kastar sig mot Ditt Namn Här.
Den bollas hit och dit, sjunker och dyker. Det är som att se på spökboll.
Fast långsammare. Och mindre kul.
Ännu en titt på växelspaken.
Nu riktigt vrider hon ur den platta 12:an.
All kraft tillbaka mot Gamla Tantens Hus, och det stänker rejält.
Jag tror inte att hon njuter av det här.
Höger och sen hård inbromsning. Klokt nog tar hon kurvan försiktigt,
den stannar, nej, den rör sig ännu.
Och nu... Ja. Den segar sig fram emot Substation.
Ärligt talat, låter det rätt bra.
Faktiskt väldigt bra.
Ja. Där tumlar den runt som en Rolls Royce Corniche.
Bara Fårfältet kvar. Hon slirar!
Och över mållinjen.
-Det där var spännande! -Helt galet.
Fullt av drama.
Att sladda med en Testarossa, det skulle jag inte göra för allt te i Kina.
En teknisk grej som kan förvirra tittarna.
Du sa brummandet från den platta 12:an...
-Ja. -Vilket är rätt på sätt och vis,
-men jag sa V12:a... -Jag vet.
...vilket också är rätt på sätt och vis, för det är ingen boxermotor,
utan en 180 graders platt V12:a.
-Så där. -Nu börjar du.
Jag är bokstavligen inte intresserad. Det är en plattaktig V12:a. I alla fall...
-Plattaktig. -Nu är det dags att se
hur Lamborghinin klarade sig.
En kickstart för Countach.
Den pressar sina feta bakdäck in i den geggiga asfalten.
Det är verkligen geggigt.
En snabb blick för att kolla växeln.
Här saktar hon av genom den andra kurvan på raksträckan.
Och full kraft mot Ditt Namn Här.
Abbie behöver inte gå till gymmet den här veckan.
Hon får all träning som hon behöver i Lamborghinin.
Hon svänger så snävt hon vågar.
Bakvingen gör absolut ingenting som vanligt.
Tillbaka... Jag trodde att den skulle lyfta där!
Och nu den glädjelösa kampen tillbaka till Gamla Tantens Hus.
Genom regnet. Lätt inbromsning, tror jag, mitt i där.
Och nu en hårdare inbromsning och nedväxling.
Den låter som en arg traktor vid låg växel.
Och nu, den fuktiga flykten mot Substation.
Den låter faktiskt ännu bättre än Ferrarin.
Briljant. Bara två kurvor kvar.
Kommer hon att kunna få den här att slira på Fårfältet?
Lite vingligt där. Men inget genom Fårfältet, nej.
Och där är vi. Över mållinjen.
Fantastiskt.
Bra.
Låt oss se var de hamnar på tavlan. Lamborghinin först.
VARVTAVLA
Vänta lite. Det där är längst ner på tavlan.
Ja, de hamnar väl inte i topp? Titta. Ser ni? Titta.
-Trettionde plats. -Den är snabbare än Ford Fiesta.
Kom igen. Det är rätt bra.
Det där är tragiskt långsamt.
Men det var längesen.
-Det ser inte bra ut, va? -Ford Focus...
Honda Civic, Ford Focus, de är alla snabbare.
Okej, en fördel är att Testarossa
knappast kan vara långsammare. Det tar vi reda på.
Herregud!
Den är snabbare än Volkswagen Up. Och båda körde på vått underlag,
-så det är en rättvis jämförelse. -Vilken loser.
Vi måste inse fakta. De är två väldigt långsamma bilar.
Men de är åtminstone dyra och hemska att köra.
Men nu är det dags
att bita i debattkakan från pratkafét
i hörnet av Snackgatan.
SNACKGATAN
Efter 36 såna här började idéerna att sina.
Det blev lite desperat.
Okej. Finns det några ungdomar här som ser fram emot att köra bil en dag?
Som tänker sig att framtiden har en Ferrari åt er.
Tyvärr. Det finns ett företag i Aberdeen som har bestämt att framtiden
kommer att se ut så här.
-Herregud. -Ja.
-De är stapelbara. -Elektriska?
Ja. Ja, det är de, såklart.
De kan köra 5,5 mil. De är stapelbara.
Så de fungerar som en mänsklig tusenfoting?
Inte precis, nej.
Nej.
Jag menar att de sitter ihop.
De sitter ihop. Exakt.
Vänta lite. Tänk om man sitter i den i mitten...
-Ja? -...och vill köra åt ett annat håll
än den som kör först? Vad gör man? Man kan inte...
-Tja, det... -Det är ännu värre.
För tänk om man är den i mitten och man kör åt ett annat håll?
Man kommer inte att ha några hjul, för de kommer att sitta fast
-vid de där framme och där bak. -Det finns inte tillräckligt med hjul.
Det ser ut så där, jag lovar. Det är skrattretande.
Framdelen och bakänden är åtskilda... "Tja, man kan inte åka nån annanstans."
Men i själva verket är det en synvilla. Bakhjulen sitter under.
-Så man har hjul. -Ja.
Men om man sitter där bak
och körs av Richard Hammond där framme?
-Man skulle vara jätterädd. -Okej.
Ja, så är det. Men jag tror inte att du riktigt fattar hur den fungerar.
-Nej. -Vänta lite.
Jag måste kontrollera.
Det är rätt komplicerat, så lyssna noga.
Tanken är, att bilarna ska vara överallt så att folk kan använda dem.
Okej? Och på kvällen åker en man runt i den gröna,
den som kör först, och samlar upp alla de andra bakom sig.
Han är lite som männen som man ser på flygplatser.
Med alla bagagevagnar, som bildar
en kilometerlång orm som biter en i hasorna.
-Åh, ja! -Så är det.
Han samlar ihop dem.
Men vänta lite. Man kör hem på kvällen, i sin egen bil.
Och går upp nästa morgon, men den är borta
för en annan kille har tagit den. Stämmer det?
-Ja. -Men det funkar inte,
för de flesta bilresorna är tur och retur. Man åker dit och tillbaka.
Såvida man inte kör till Dignitas.
De får väl jobba på det.
Det har kanske med hämtservice att göra.
Saken är, att jag måste... Jag ska försöka förstå
hur det faktiskt... Det är rätt komplicerat. De har...
Det finns ett bildschema som förklarar hur det fungerar.
Visa det. Titta. Så där.
Jag förstår. Man sticks med en jättegaffel i ryggen
och en portfölj. Och stöter på en och två tredjedels bil...
-Ja. -...som blir en halv bil
som krockar med en bild av ett tåg.
-Det verkar helt ologiskt. -Ja.
Nej, vänta lite. Du har missuppfattat alltihop, Hammond.
Man hoppar in i två bilar, men åker iväg med bara trekvarts.
Och man åker till tågstationen, för någonstans måste man ju åka.
Men medan man åker någonstans, åker nån annan iväg med den
och sätter tillbaka den, så när man är tillbaka på stationen
-har man ingen jävla bil längre. -Det fungerar inte!
Hör på. Det som de säger är att framtiden
-kommer att bli väldigt obekväm. -Ja, det verkar så.
Ja. Det är faktiskt det de säger.
Jag har en helt otrolig idé. Jag skulle vilja belysa den.
-Visst. -På ett ordnat vis.
Tänk om man hade en egen bil? Man skulle kunna köpa eller leasa den.
Men det skulle vara ens egen bil, och då...
Det är helt galet, jag vet. Då skulle det vara ganska troligt
att den skulle vara där man senaste parkerade den.
Alla ni som är här har väl lämnat era bilar på parkeringsplatsen?
-Då skulle de fortfarande finnas kvar. -Exakt.
De skulle inte hämtas av en främmande person.
Tänk er, att man går ut och ens bil står kvar.
-Det är briljant. -Får jag spinna vidare?
Tänk om de här bilarna kunde gå på nån sorts magisk vätska?
Och att det bara tar två, tre minuter att tanka dem.
-Och att man kan åka massor med mil. -Vilken magisk vätska?
-Man utvinner den från underjorden. -Vad är den gjord av?
Pressade räkor.
Det där låter lite för otroligt.
Okej, då gör vi som företaget i Aberdeen vill
och ser vilket som blir bäst.
Får jag prata om Robert Kubica?
Han är en polsk Formel 1-förare. Här är en bild på honom.
För åtta år sen råkade han ut för en fruktansvärd olycka
medan han körde rally för skojs skull. Det där var bilen.
Vägräcket är inne i själva bilen.
Han bröt vartenda ben i kroppens högra sida.
Allt ifrån hälen till axeln. Han opererades i sju timmar
för att sätta fast armen igen. Och sen gjorde han 17 operationer till.
Hans arm fungerar fortfarande inte så bra, men nu i helgen
är han tillbaka i en Formel 1-bil. Och jag måste säga
-att det är helt fantastiskt. -Helt otroligt.
-Vilken man! -Eller...
Viljans kraft.
En riktig pärla.
Mark Webber, en australiensisk före detta F1-förare,
välkomnade honom tillbaka genom att tweeta:
"Polacken är tillbaka. Vilken krigare och enveten jävel han är."
För en australiensare är det rätt sliskigt
-och sentimentalt. -Ja. Han är en jävel.
Okej. Ni vet säkert att det händer mycket
nu för tiden, med elektriska och förarlösa bilar, framtiden
-inom transport och så vidare. -Ja, det har vi märkt.
Exakt. Men allt jag vill ha är nåt som hindrar saker
från att falla ned bredvid sätet när man kör.
Jag vill ha bilen jag har nu, men nåt som förhindrar det.
-Bara det? -Ja.
-Det är din enda ambition? -Ja.
I den här epoken av enorma förändringar av hela konceptet med att äga bil,
använda bil, bilens funktion,
-så är det bara det? -Det är vad jag vill.
Nåt som hindrar... De säger ju att det är farligt att tweeta
-medan man kör, eller hur? -Ja.
Man kör på. Och han utbrister: "Åh, nej, jag tappade telefonen.
"Jag tappade den där nere." Man fäller sätet,
man sträcker ner handen och söker desperat.
Man gräver in den, och huden på baksidan av...
-"Jag får tag i den." -Som en beslutsam veterinär.
Exakt så. Och den bara...
Inte exakt. Typ...
Kom igen, krysta ut den.
-Det är verkligen... -Den slits sönder.
Varför kan man inte bara ha ett litet lock?
Jag gör det på den här sidan, för vi är ju alla britter,
men på vilken sida som helst, eller centralt...
Ett litet lock i nåt material som hindrar att saker ramlar ner.
Hur svårt kan det vara?
Jag förstår. Det är ett problem. En gång tittade jag under sätet
på min 911 och hittade, det här är minnesvärt,
-åtta par solglasögon som jag hade tappat. -Det är sant.
-De låg överallt. -Husnycklar, guldtackor, släktingar...
Och när man tappar nåt... Ni vet hur det är
när nån tappar nåt: "Jag måste verkligen få tillbaka det."
Så man måste stanna, och man kan inte nå det härifrån
och inte därifrån. Så sen går man in bakifrån
och man når det aldrig riktigt.
Man sträcker in handen under så här.
Och där finns alltid nåt som känns slemmigt och mjukt.
Det är sant. Det gör det. Ni har sett den.
-Den finns alltid där. -Som en hårig tumör.
Och det är geggigt. Och man...
Det finns alltid en sån
och den ligger alltid ovanpå det som man har tappat.
Förr eller senare kommer den heliga graal att dyka upp under ett säte.
-I nåns bil. -Ja, säkert.
Om alla ni letar under era säten ikväll
när ni går tillbaka till era bilar...
Då kommer ni att hitta tillräckligt med växelmynt för att betala för Brexit.
Det är säkert.
Vi skulle nog kunna betala alltihop.
-Vem är med på det? -Jag.
Skulle ni... Se där. De applåderade faktiskt.
Tre personer gillade min idé.
-James? -Ja?
-Intressanta nyheter. -Herregud.
Vad menar du med det?
När nån av er säger: "intressanta nyheter",
brukar det handla om kriget.
Nej. Det här handlar inte om kriget.
Det här är intressanta nyheter om fåglars olika flyghastighet.
-Ännu värre. -Ja!
Jag älskar det här.
-De har hållit på... -Vi har pratat om det här förut.
Ja. De har hållit på om det här ända sen han påstod
sig ha bevis för att en duva flög i 40 km/h.
Det är sant. Jag körde bredvid. En duva flög i 40 km/h.
Förresten så har en schweizisk fartkamera fotat en and.
Inser ni? Den mätte en ands hastighet.
Den utlöste kameran. Vi har bilden här.
Titta, bevis. Andan utlöste den. Den tog en bild på en and.
-Hur snabbat flög den? -51 km/h.
Ser man på. Det är rätt otroligt, för om nån frågade mig,
skulle jag gissa på att de kunde flyga i drygt 30 km/h...
Det är varken otroligt eller ens en gnutta intressant.
Det är intressant.
Det är lärdom, Hammond. Hur kan världen vara fattigare
-med lite mer lärdom i den? -Exakt.
För att den lärdomen är speciell och konstig
och helt ointressant för alla.
Du kommer inte att driva med oss när du spelar pantomim i nån landshåla,
medan Jeremy och jag vinkar till varandra från våra lyxjakter
tack vare vår enorma framgång med tv-serien
James och Jeremys Fåglarnas Hastighet.
-Den kommer att bli en succé. -Vem skulle se på den?
Vem skulle se på Fåglarnas Hastighet? Ärligt.
Vem vill se honom spela pantomim i en landsortshåla?
Hörni.
-Hörni. -Nej!
Aldrig!
Jag tror att det här är slutet på Snackgatan.
Ja.
Jag tror det. Vi går vidare, för alla vi är överens om
att vi gillar hot hatchbacks, GTi-bilar.
Ja. Vi gillar att de är praktiska, billiga att köra och reparera,
men ändå går fort som galna babianer.
Ja. Och nu finns det en ny sorts små, GTi-bilar.
För att ta reda på vilken som är bäst, tog vi Grand Tour
till det där fältet här utanför.
Startpunkten för vårt test var vår egen bana i Oxfordshire,
och det här är vad vi har samlat ihop.
Jag har tagit med den nya Volkswagen Polo GTI,
som har 197 hästkrafter.
Richard Hammond har tagit med den nya Ford Fiesta ST
som också har 197 hästkrafter.
James May har tagit hit den nya Toyota Yaris
som har ett löjligt namn.
Hur uttalar man det?
"Grmna."
Inte "grmna", det finns inget a på slutet. Det står GRMN.
Det är ett märkligt namn.
Vad betyder det? GRMN...
Gazoo Racing Meisters of the Nürburgring.
Ditt favoritställe.
-Det var där den tillverkades. -Och vad betyder Gazoo Racing?
Gazoo Racing är Toyotas raceravdelning.
Den här har gjorts av en liten grupp personer som har ägnat
över två år på att göra den till den perfekta GTi-bilen.
Fastare kaross, kortare fjädring, SACHS-stötdämpare,
Den har en superladdare, specialtillverkade hjul,
specialdäck, extra krängningshämmare,
till och med en annan styrning än den vanliga Yaris.
Det är verkligen GTi-teknologi.
Min bil kostar strax över 21 000 pund. Din kostar lite...
-Lite mindre än 20 000. -Ja, lite under 20.
Över 26 000 pund.
Och värd varenda penny, för den är utvecklad
som GTi hot hatchback.
-Det är ingen vacker bil. -Nej.
Den har smink på ena ögat,
lite galet smink på ett öga. Som Kiss.
Det är som att se mina döttrar göra sig i ordning på morgonen.
"Är jag färdig?" "Ja, du är färdig."
Din är en brun bil.
-Den är inte brun. -Den är brun.
-Ja, det är den. -Nej. Den är champinjonfärgad.
Kamerakillen förstår sig på färger. Är den brun?
-Den är brun. -Den är definitivt brun.
-Den är brun. Där hör du. -Nej, den är champinjonfärgad.
Istället för att gräla om vilken bil som var bäst, beslöt vi oss
för att göra några riktiga tester och börja med ett tempolopp.
Var och en placerades ut på samma distans runt banan.
Reglerna var enkla.
När man blir omkörd av bilen bakom en, åker James ut.
Får jag bara fråga varför jag startar på grus
i en kurva, medan ni två är på asfalt?
Har du en lauch control?
Nej.
Då får du se upp. För det har jag.
Okej. Hursomhelst. Nu kör vi.
Lauch control på. Jag är redo.
Tre, två, ett, kör!
Och vi är iväg!
En livlig liten rackare.
Vi ska inte glömma att det var Volkswagen som uppfann GTi-klassen,
och de är fortfarande bäst på det.
Ta en vanlig halvkombi, spänn upphängningen,
förstärk karossen, ge den en stor motor. Slut.
Gazoo! Bra. Den har bra markkontakt.
Vad händer? Vart är den på väg?
Det här är jättekul. Jag älskar såna här.
Det smäller lite från avgasröret.
Den har ventiler för att det ska låta bra.
Kom igen. Och in på grusområdet.
Det är faktiskt rätt kul när bakänden svänger runt
och man känner hur bromsarna hindrar bilen från att sladda.
På så sätt kan man ha kul
utan blod eller ambulans.
Jag gjorde fel och har Jezza bakom mig.
GRMN:en är inom synhåll nu.
Kom igen. Det här är spännande.
Inkorrekt.
Det där var... Jag överdrev lite.
Det är svårt att se vart jag kör för dammet från GRMN:en.
Nu kommer Hammond ikapp Clarkson också.
Det här börjar bli väldigt intressant.
Jaha. Dags att håva in Jeremy.
Kom igen. Så, ja.
För vid sväng.
Du är ute!
Med vägspärren ute ur leken, blev det en duell.
Kom igen, Clarkson, du är min.
Grepp, grepp.
GTi-bilar är så kul. Det är de verkligen.
Om nån skulle fråga mig: "Vill du kliva ur
"och byta till en 911 Turbo eller en 488"
skulle jag ärligt talat tacka nej.
Lite överstyrning med lyft, där. Sånt vill man ha av en GTi-klass.
Flera varv senare, var det samma distans mellan oss.
Det slog mig just
att vi känner den här banan lika bra.
Och vi har båda 197 hästkrafter.
Det här loppet kan ta ett tag.
Men...
Bromsarna tar stryk. Jag känner det. De blir varma.
Och mina var stekheta.
Till vår kollegas förargelse
beslöt vi att det blev oavgjort.
Jag vill bara påpeka att hade det här varit ett vanligt lopp,
skulle jag leda nu, för jag behandlade min bil schyst
-och överhettade inte bromsarna. -Hörde du?
-Jag hörde. -Men man tar inga pauser i lopp.
Med andra ord, om man kör långsamt, så vinner man.
Ja, för mina bromsar överhettas inte och jag kan fortsätta köra.
Du körde aldrig snabbare än 45 km/h.
Struntprat.
När såg ni ett racerlopp på tv,
på Grandstand eller vad som...
Istället för att lyssna mer på Mays bisarra teorier om motorsport
bestämde vi oss för att fortsätta till nästa utmaning.
Dragracing.
Låt mig berätta om motorn. Det är en tvåliters turbo.
-Vad mer vill ni veta? -Just det. Launch control.
-Jag är redo. -Jag med.
Nu ska James prata lite om sin GRMN.
Den här motorn är rätt intressant, först och främst
för att den liknar den i Lotus.
De använder en liknande i Elise.
Men ännu mer intressant är kanske att den har en supercharger,
vilket är ovanligt i en GTi-klass.
Varför sätta in en supercharger?
Den är tyngre än en turbo, och ger mer mekaniskt drag...
EN TIMME ELLER SÅ SENARE
Så huvuddragen är
att jag har mest kraft, 209 hästkrafter,
och den lägsta vikten, 1 135 kilo.
Det är över 200 kilo lättare än Clarksons Volkswagen.
Till sist slutade James prata och vi var redo för start.
Jag kommer antagligen inte att vinna det här.
Mitt problem är att jag har den tyngsta bilen och är den tyngsta föraren.
Vi är i väg!
Vart tar den där jäkla Polon vägen?
Ja!
Va?
Seger för fetknoppen!
Det kan bara betyda att Volkswagen har uppgett fel siffror, igen.
Det överraskande resultatet krävde en överläggning.
-Den champinjonfärgade Polon... -Brun.
-Den bruna Polon har vunnit... -Vunnit.
Jag är faktiskt förvånad
-över den överraskande segern. -Jag är överraskad.
Det är så irriterande. Man kan inte göra nåt åt det.
-För den är tung. -Ja.
Ja. Och har bara en viss kraft.
DSG-växellådan gör en enorm skillnad.
Ja, dubbelkopplingen. Jag menar, varje gång
som ni två byter växel förlorar ni väl 15-20 meter?
På så sätt kan man inte tävla med...
-Ögonblickligen. -...en gammaldags växellåda.
En växel, sen en annan, och sen...
-Ja. -Vänta.
Meddelande från mr Wilman: "Idioter."
Vad trevligt.
Väldigt snällt.
"Sluta tjata om dubbelkopplade växellådor och lyftande överstyrning.
"De där bilarna ska vara attraktiva för unga människor,
"och de har ingen aning om vad de där grejerna är.
"Vinnaren av det här testet blir den bil som millennials gillar,
"inte gamla män som ni."
Så vilket test ska vi göra som gör unga människor intresserade av...
Vänta, jag har en idé.
Vad är millennials?
När vi hade förklarat det för James lämnade vi testbanan
och började vårt nya ungdomliga vägtest.
Det jag har gjort är att jag har utrustat
dörrarna med några ungdomliga, politiska dekaler.
RÖSTA PÅ LABOUR
På vindrutan har jag satt
ett transgender, flytande, neutralt solskydd.
Den andra Jeremy är den store Jeremy Corbyn,
ledaren av Labour-partiet.
En man med samma initialer som lille Jesus,
en av Islams profeter.
Under tiden hade Richard av nån anledning
satt väderprognoser på dörrarna på sin Fiesta.
Varför har du "Stormy" på sidan av bilen?
För det är namnet på en rappare som ungdomar avgudar.
Nej, han heter Stormzy. Stormy är sexgalningen i USA.
Poppis bland ungdomar?
Under tiden, åkte jag till en ekologisk farm
för att testa min ungdomliga modifiering.
Det som jag har installerat i min bil har samma USB-uttag
som man vanligtvis använder för att ladda sin vattenpipa,
och är det viktigaste i millennial-personers liv,
det vill säga en juicemaskin. Ta-da!
Med den kan jag göra massor med goda och nyttiga juicer
med olika etiskt korrekta ingredienser.
Det betyder att jag inte stöder onda amerikanska företag
som mördar små kalvar och klipper näbbar av kycklingar.
Tillbaka på vägarna, var Jeremy och jag upptagna med
att vinna gullgossarnas hjärtan och sinnen.
De unga bryr sig väldigt mycket om miljön.
Så ni blir säkert glada över att till skillnad från Polon och Toyotan,
har den här inte fyra cylindrar, Fiestan har bara tre.
Och under långkörning kan man stänga av en,
och bara använda två.
Det är allra första gången för en trecylindrig bil.
Den är alltså snällare mot isbjörnarna.
Sätena är gjorda av tyg,
så ingen ko har skadats för att tillverka interiören,
förutom en liten kalv som användes för att göra ratten.
Det är allt.
Okej. Den här är kål, äpple,
handfiskad avokado och etiskt vatten,
plus mina läsglasögon
som jag tror föll i på ett tidigt stadium, men det gör inget,
de hade plastlinser, så det är ingen fara.
Nån gillar det säkert.
För att se om vi var på rätt spår
åkte Richard och jag mot
den underbara anti-bil-staden Oxford.
Många cyklister här.
Se hur ungdomarna gillar min bil och mina dekaler.
Testa kärran. Läget?
Jag pratar millenniespråket.
Hammond och May kan inte göra det, för de sitter i en Ford och en Toyota.
De sitter i dåliga kärror.
Här är en bussfil,
och Fiestan visar inga som helst tecken på
att den blir irriterad över att halva vägen är tom och oanvänd.
Den här bilen har inga problem med det.
På min vänstra sida har jag några fotvandrare.
Jag dömer dem inte,
för det är fel att döma folk.
Oj, en cyklist.
Idiot.
Efter att ha druckit upp sina glasögon, var James nu på väg.
Ja. Min senaste juice hade lite asiatisk smak,
för den gjordes med okra, lite mald ingefära,
en smula vitlök, en nypa garam masala
och en fläskköttspaj.
Den här bilen utvecklades på Nürburgring,
vilket kanske inte låter så millenniemässigt, men å andra sidan
är det världens grönaste racerbana. Den är helt...
Herre... jösses!
Herregud!
Tillbaka till tältet.
Ärligt talat,
förutom när du drack dina glasögon, vilket inte var bra,
tyckte jag att testet att bli omtyckta av ungdomar gick rätt bra.
Ja. Vi pratade om koldioxid, isbjörnar
och uttryckte vårt stöd för Labour-partiet.
-Ja. -Ja. Frånsett när
juicemaskinen exploderade i ansiktet på mig
gick det utmärkt, tyckte vi.
-Eller hur. -Ja.
Men tyvärr sa mr Wilman att vi inte hade en aning.
För att verkligen få millenniefolket att gilla dem, måste de vara med
i MailOnline.
Det var ett litet problem för James som aldrig har läst MailOnline.
Det har jag inte.
Du är inte precis Mails målgrupp, James.
Vad menar du med det?
Du är ingen insmickrande, bitter person
som anser att alla som är lyckligare, snyggare, rikare
och har mer talang än du borde strimlas i småbitar och avrättas.
Jaha. Säger du det, så. Reglerna var enkla.
Vi skulle köra in till London och göra nåt med bilarna
som skulle få paparazzi att ta bilder av dem.
Vinnaren blir den
som får flest bilder publicerade.
Jag bestämde mig för att ta med min fru ut på middag
på den glittriga restaurangen Blue Bird
på den berömda King's Road.
Det är ett populärt ställe för paparazzi.
Jag var säker på att vi skulle bli fotade i vår lilla Ford.
Sådär. Kom ihåg att le.
-Och att se ut som om du gillar mig. -Okej.
Mycket.
Okej. Håll mig i handen. Sådär.
Vi ställer oss här lite.
Jag ser fram emot middag
-med min fru Mindy. -Det ska bli trevligt.
Jeremy hade bestämt sig för att få uppmärksamhet
genom att få punktering
och sen få en kändis som Binky Felstead att hjälpa honom fixa det.
-Kan du ta fram extrahjulet? -Allvarligt?
Du måste veva den så bilen lyfts
-högt upp i skyn. -För Guds skull!
Kom igen. Ansträng dig.
Jag är helt slut.
Under tiden körde James en bil som aldrig blivit fotad av paparazzi
i en del av London som aldrig fotats av paparazzi,
med sin middagsdejt, historikern Mary Beard,
som heller aldrig hade jagats av paparazzi.
Det här ska bli så trevligt.
Det här gjorde min månad.
Oj, tack. Vad generöst sagt.
Sen försökte James komma på lite intressant småprat.
Det sitter en liten röd grej på ratten
som visar när man åker i en rät linje.
Jag gillar allt.
Under tiden, i Chelsea...
Inga...
Det finns inga paparazzi här. Inga alls.
-Nej. -Inga fotografer.
Det är skrattretande. Jag blir alltid fotad här.
Titta. Här är jag, och här,
och här... Hon är bara en kollega.
Vi borde försöka gräla lite.
Jag vill inte gräla.
Där ser du. Jag vill, men inte du, det är redan...
-Vi grälar redan. -Jag vill inte gräla.
Det är bra. Vi kan bara se lite upprörda ut.
James hade parkerat sin bil och var på sin indiska favoritrestaurang
och fick en lektion i klassisk historia.
Idén är att killen penetrerar.
För att vara en man, penetrerar man.
I alla hål han vill. Sex överallt.
Det här är inte vad jag förväntade mig.
Jag trodde att du skulle ge mig information
om olika sorts valv.
Okej, vi kan prata om det.
Du måste rikta in det och sen skruva i de nya.
Vad sysslar du med? Du kan inte...
-Ursäkta, det är så oljigt. -Jag vet!
Det här må ha varit en enkel punktering, men det fick uppmärksamhet.
Och så här byter man däck.
Om du någonsin får punktering på motorvägen
kommer du att vara så tacksam över det här ögonblicket.
Jag har lärt mig lektionen, Jeremy.
Middagen var över,
och historiens två minst paparazzijagade personer
väntade på att bli fotade.
Vi kan bara stå här och se ut att vara lite...
-pinsamma? -Tja, jag...
Förväntansfulla?
Nån kommer väl och tar en bild på oss.
Jag kom på en sak.
Ta inte det här på fel sätt,
men tanken var att bilen skulle komma i tidningen.
Jag borde ha parkerat den utanför.
Ursäkta mig.
FLERA TIMMAR SENARE I CHELSEA...
Vänta lite. Där är en! Där...
Peka inte. Titta inte. Det är en där borta. Där är han.
-Var? -Paparazzi! Där.
Men innan de hann ta några bilder
kläckte May och jag en plan som vi hade jobbat på i åratal.
Nu.
PAPARAZZI I PÅSE
Era jävlar!
Det var min... In med dig.
James...
Rapade du inför Mary Beard?
Ja. Jag är ledsen, den bara kom. Jag ber om ursäkt.
För jag tror att många tror att vi iscensatte det.
Men det gjorde vi inte. Allt man ska göra för att bli fotad
i vårt jobb är att åka in till London,
göra nåt som är lite annorlunda och de svärmar runt en...
Eller bli skitfull och ramla ut från en klubb utan byxor på.
-Ja, det är ett bra sätt. -Eller få lunginflammation.
I vilket fall, medan... Ja, det har jag haft några gånger.
Medan vi väntade på att få se vem av oss gamlingar
som skulle komma med i MailOnline,
kom mr Wilman med ännu en ungdomlig idé.
Han sa att var och en av oss skulle ta en bild på vår bil
och sen se vem som får flest gillamarkeringar på Instagram.
Vi delade upp oss och började jobba på våra planer.
Femtio pund låter helt rimligt. Ja.
Femtiotusen pund?
Jaha. Jag hör av mig igen.
Ha det bra.
Min tanke var att sätta mig i bilen i det berömda London Eye,
så att vi kunde ta en bild uppe på toppen med en fantastisk utsikt.
De vill ha 50 000 pund. Jag trodde att de menade 50.
Jag får komma på nåt annat.
Det hade jag just gjort.
Jag tänker inte improvisera vad gäller min Instagram-bild.
Jag har hyrt en toppfotograf och jag är på helspänn,
för han är briljant.
Titta.
Han heter David Yarrow.
Han är en av världens bästa vildmarksfotografer.
Hans plan var att återskapa den här bilden
med min bil istället för tigern.
Så jag kommer in...
Det viktigaste är att ha energi.
Den måste vara dynamisk.
Och det betyder att vatten måste skvätta upp
mellan mig och bilen.
Jag vill att du ska vara så nära det går för att vara säkert.
Visst. Jag har ditt nummer.
Okej.
Tillbaka i London fick jag en briljant idé.
Godmorgon!
Hallå. Klä på dig.
Till sist var min bild tagen.
Och Mays också.
Och utan att lägga nån möda på det, även Jeremys.
Vänta lite!
Kunde du ha ansträngt dig mindre i den utmaningen?
Du har rätt. Jag borde ha använt en hundvalp,
-för Instagram älskar hundar. -Ja.
Det är i stort sett bara hundar på Instagram.
Med våra bilder postade på Instagram,
fick vi alla en ny utmaning.
Att se vems bil som skulle få flest visningar på YouTube.
Ja. Det är rätt svårt, för 300 timmars videofilm
laddas upp på YouTube varje minut.
Man skulle inte tro att så många katter faller i soptunnor.
Nej, det tror inte jag. Men det verkar så.
Så vi måste komma på nåt speciellt.
Hur kan man få sin bil att glänsa i en sån uppsjö?
Slänga dem i soptunnan?
Det måste nog bli så.
-Eller... -Ja?
För att min Ford skulle uppmärksammas organiserade jag ett stunttrick.
För att göra min första stuntvideo
åkte jag till en lång landningsbana.
När min stuntman hade värmt upp
var vi redo att filma.
I dag skapar vi historia.
Lycka till!
Jag kan inte titta.
Ja!
Vi kommer att spränga Internet med det där!
Under tiden, använde James en annan taktik.
Om man ser på YouTube, vilket jag ofta gör,
märker man att en grej som är populär bland det så kallade millenniefolket
är uppackningsvideor.
Det är vanligtvis en lat student som inte har nåt bättre att göra
än att packa upp nåt som de har köpt och prata om det.
Hallå, läget? Vad händer, allihop?
Budkillen lämnade just den här,
jag har inte ens öppnat lådan än. Jag har lite...
Den här killen packar upp en ny tv som han har köpt.
Herregud. Är ni redo?
Titta vad många visningar han har fått.
Ställningen är inte monterad än, man sätter på den senare.
Hej, allihop, det här är May! Välkomna, bröder och systrar,
till min senaste uppackningsvideo.
Det är en stor låda. Det är en bil.
Se så ren den är.
Under tiden, hade Jeremy bestämt sig för att skapa
en Fast Show-karaktär vid namn David Soufflé.
BELGISK TRAFIKPOLIS
På flygfältet var mitt nästa stunttrick färdigt.
Okej. Där borta står en man. Jag vet inte vad han heter.
Men det spelar ingen roll, för jag ska strax köra över honom.
Nu kör vi!
Ja! Jag dödade inte en man!
Det där gillar jag verkligen.
"Vi på Toyota gör allt vi kan för att det ska gå smidigt
"när du kör ditt fordon.
"Vare sig du är i ditt hemland eller utomlands
är du välkommen att kontakta oss om du tror att..."
Och jag var redo för mitt sista stunttrick.
Jag ska använda min bil för att skjutsa en man i en båt över en sjö.
Jag vet inte vad som kommer att hända vad gäller arm- och benfrakturer,
så jag använder en kontorspraktikant.
Han är billig, lydig och en förbrukningsvara.
Nyckelfaktorer för att göra sånt här.
Nu gör vi honom till en YouTube-stjärna.
Jag har använt mig av vetenskap och matte
och räknat ut att knappa 50 km/h
är korrekt hastighet för att göra det här.
Nu kommer vi! Uppskjutning!
Kom igen, lillen!
Fantastiskt! Bra jobbat! Du får juldagen ledig!
-Det där var ett imponerande stunttrick! -Riktigt coolt.
Jag är nöjd med det.
Hur gick det med hans terapi?
-Han kommer över det. -Bra.
Här har vi en poängtavla som hjälper oss
att utvärdera vilken som är bäst av de små GTi-bilarna.
Vi har redan fyllt i priset,
tempoloppet och dragraceloppet.
Nu ska vi fylla i paparazzigrejen. Hur gick det för dig, Hammond?
Tja, ni två satte ju paparazzin i en påse, eller hur?
Ja.
Vi borde sälja såna påsar till kändisar.
Det borde vi. För de var rätt smarta. Man drar i ett snöre
och hindrar honom, inte bara från att ta kort, utan även från att gå ur bilen.
Ja, tekniskt sett är det även olaga frihetsberövande.
-Ja. -Och därför olagligt.
Det är att fånga en geting i en syltburk också. Och det klagar väl ingen på?
Ja, men i vilket fall så fungerade det inte,
för tydligen var det en annan paparazzi där som vi inte såg,
för den här bilden publicerades.
THE SUN HAMMOND EN SEKUND
Nej, nej. Vänta lite.
Regeln löd att bilen skulle vara med och jag ser ingen bil på bilden.
Det är sant. Och det skulle vara MailOnline, och jag gissar...
Det finns vissa indicier som pekar på att det är The Sun.
-Ja. -Och inte Mail.
Jag hoppades att ni inte skulle märka det.
-Men det gjorde vi. -Jag gjorde det inte så bra.
-Nej. -Det ger dig
noll poäng, Hammond.
Så du får noll poäng.
Och James May, hur gick det för dig
när du tog med den äldre kvinnan ut på en curry i Hammersmith
och parkerade bilen i parkeringshuset under jorden?
Inte så bra, faktiskt.
Hur inte så bra?
-Noll bra. -Okej.
Inte nåt bra.
Min plan gjorde succé.
Gjorde den?
Fyrtionio bilder på min bil, mig och Binky publicerades i MailOnline.
-Fyrtionio? -Fyrtionio bilder. Jag skulle kunna...
Vänta lite, 49 bilder på en fet gamling
och en ung tjej som jag aldrig har hört talas om som byter däck?
Jag vet. Men det otroliga är att jag skulle vilja visa er bilderna.
Men jag kontaktade MailOnline igår.
Och frågade om vi kunde få bilderna.
Vet ni hur mycket de ville ha betalt?
Hela 122 000 pund.
-Va? -Verkligen?
Jag skämtar inte. De tar en bild på mig, de förstör mitt liv,
och för att köpa tillbaka bilden
kostar det mig 122 000 pund.
-Här är de 49 bilderna på dig. -Jag vet.
Visa dem inte för filmkameran, annars kostar det 120 000.
-Men det positiva är... -Exakt. Du kammar hem 49 poäng.
-Ja. -Japp, jag är rädd för det.
Det kommer man inte ifrån.
-Fyrtionio. -Vilket för oss till Instagram.
Okej.
James May, hur gick det för dig med bilden på bussen?
Jag fick noll poäng.
-Noll? -Ja.
Och hur fick du noll?
Ja, det är rätt intressant. Jag hade inget Instagramkonto,
så jag fick skapa ett.
-Vilken överraskning. -Nej, vänta.
Jag skapade ett konto. Men när jag höll på med det,
insåg jag att det fanns en annan på Instagram som låtsades vara jag.
Så jag fyllde i rapporten i det nya fönstret.
Och skickade iväg den. Och all heder åt Instagram,
de reagerade snabbt. Samma eftermiddag, faktiskt.
Och de stängde av mig.
Dig?
Ja, de stängde inte av den falske James May,
-utan den riktiga. -De dödade alltså fel James May?
-Ja. -Det var rätt intressant.
Det som är intressant är att nånstans i världen finns det en man,
eller en kvinna, som tänkte: "Jag kan låtsas vara vem jag vill.
-"Jag ska låtsas vara James May." -Jag vet.
-Det är inte särskilt ambitiöst. -Varför vill man inte vara George Clooney?
Jag vet. I vilket fall, nettoresultatet, som de säger i armén,
-är att jag har... -Noll.
-Det går väldigt bra för dig. -Ja, det gör det.
Och hur gick det för dig, Hammond?
Min bild blev jättebra. Titta på den.
-Titta. -Den är fin.
Frånsett slogan med sexgalningen...
-Det var pinsamt, ja. -Det är ett otroligt fotografi.
Så hur många har sett det och gillat det på Instagram?
Nio.
-Nio? -Blockerade de dig med?
Nej. Men jag är aldrig på Instagram.
-Okej. -Så jag har inte många som följer mig.
Så bara nio personer har sett det.
Ojdå. För jag har 54 000.
Herregud! Ja, men du är ju aktiv på Instagram!
Ja.
-Så du har många som följer dig. -Ja. Så skriv 54 000...
Vänta lite. Låt oss se det lite mer positivt, Hammond.
Han har 1,6 miljoner personer som följer honom på Instagram.
Ja.
Så 1,46 miljoner personer gillade inte hans bild.
-Det är ett annat sätt att se på det. -Det är en förlust.
Det var inte mitt bästa kort. Det var ett hastverk.
-Hur många? -54 000.
Det förändrar ställningen lite.
Det förändrar poängställningen mycket, för nu har jag 54 053 poäng.
-Ja. -Och du ett.
Ja.
Jag har även...
Det blir värre. För er två, på YouTube.
Fortsätt.
Jag har inte lagt upp alla, men min första David Soufflé-video på YouTube
-fick 266 000 visningar. -Herregud.
Mer än en kvarts miljon.
Nu är du först.
Ja. Jag leder stort, skulle jag säga.
-Ja. -Ja.
-Så kom igen. Hammond? -Hammond?
16 800.
För allt det jobbet?
Jag vet! Jag fattar det inte heller, för jag gav den en cool, frestande titel.
Det stod... Titta.
Episk gatustrid avbruten av Ryan Gosling och Channing Tatum
medan prins Philip går på lina mellan två bilar.
-Vem vill inte se nåt sånt? -Var det verkligen titeln?
Så stod det. Det är ett klickbete.
Och YouTubes millenniefolk tänkte: "Jag vill hellre se en katt som..."
-Det är löjligt! -Så måste de ha gjort.
Jag beklagar. Ungdomar, ni är patetiska.
Ja. Så där är vi nu, det här är våra poäng.
-Du är ute. -Ja.
Och James, jag tittar och tänker och adderar snabbt...
Om du inte hittar 325 000 personer
som är villiga att tillbringa 16 minuter,
för det är så lång din uppackningsvideo är,
sexton minuters tittande när du
tar fram en liten Toyota GTi ur en kartonglåda,
så har jag vunnit.
-Ja. -Så?
Trehundratrettio...
...tusen.
För att ta fram en bil ur en låda? Åh, nej. Han gör dansen.
Jag vet.
Vi ser den här dansen... Hur lyckas han alltid vinna?
I det här fallet tror jag att det delvis berodde på
att du försökte gillas av millennials med en Fast Show-karaktär
när ingen under 40 någonsin har hört talas om The Fast Show.
Du har rätt. Du kunde lika gärna ha gjort
Neville Chamberlains komiska äventyr från 1939.
Det skulle ha varit bättre.
Så eftersom det finns fler som hellre ser en gammal man
ta en liten bil ur en låda
än ser honom sätta en praktikant i fara
eller mig bära mustasch, måste vi dra slutsatsen
att den bästa av de här små GTi-bilarna
är den allra värsta.
Det är vår slutsats.
Ja, och med den fruktansvärda besvikelsen är det dags att avsluta.
Tack för att ni tittade. Vi ses i nästa avsnitt. Hej då!