DETROIT USA
KARIBISKA HAVET - VENEZUELA GUYANA - BOGOTÁ - COLOMBIA - PERU
BEIJING - KINA - CHONGQING
ULAANBAATAR MONGOLIET
KASPISKA HAVET - GEORGIEN - TBILISI AZERBAJDZJAN - BAKU
PARIS - FRANKRIKE - BOURG-ST-MAURICE
SKOTTLAND
SVERIGE - OSLO - STOCKHOLM
Hej.
Vad högljudda ni är.
Tack, allihop.
Hej, och välkomna till det här mini-specialavsnittet av Grand Tour.
Det utspelar sig här i den här rätt problematiska delen av världen.
Vi har Syrien, Irak och Iran här nere
och ovanför har vi Ryssland.
Men däremellan har vi en strimla av fred och välfärd,
och det fick oss att fundera.
Om man bor vid Svarta havets stränder
och gillar fisk, har man tur.
Men om man gillar braxen?
Braxen trivs i sött vatten, och Svarta havet är salt.
Närmaste sötvatten finns i Kaspiska havet.
Och det är tusentals kilometer härifrån.
Så vi funderade på
om man måste köra hela vägen dit för att äta middag,
vilken bil skulle passa bäst?
Man behöver såklart nån sorts GT-bil, men vilken?
Den nya Aston Martin DBS,
den nya Bentley Continental GT
eller den nyare BMW 8-serien?
Det är precis den sortens fråga som det här programmet vill besvara.
Så den här veckan tog vi Grand Tour
till Batumi, i den före detta Sovjetstaten Georgien.
Mötesplatsen var vid Svarta havets strand,
och naturligtvis kom James May sist
i den nya BMW 8-serien.
Den ser inte alls så bra ut i verkligheten som den gör på bilderna.
Lacken är en besvikelse. Det är nog det.
-Och brun! -Va?
Brun!
Det är solkysst orange.
Det där är en brun bil.
Det är solkysst orange, inte brunt.
-Den är brun! -Den är orange!
-Den ser ut som en Toyota. -Det gör den inte.
Är de där leveranshjul?
-Är de bara för leveransen? -Vad menar du?
Såna små hjul som den rullar runt på.
Ja, det är det jag menar. De är inte tillräckligt stora, eller hur?
-Kan man få 22-tums hjul? -Nej.
-Varför inte? -Varför skulle man vilja ha 22-tums hjul?
-Det skulle inte vara bekvämt. -För de skulle...
-De skulle fylla upp hjulhusen. -Ja.
Och jag misstänker brott.
-Va? -Den som sätter en "M"-skylt
på en BMW som inte är en BMW hamnar i fängelse.
Så det är en sån där "M"-bil som inte är en M-bil.
-De har gjort så förut. -Det är ingen M-bil, va?
-Nej, det är ingen M8. Den kommer senare. -Varför står det "M" på den?
-För det är en M Sport... -Den är fejk.
Så M Sport
-betyder bara att det inte är en M? -Ja.
Den är ett mellanting mellan M och vanliga bilar.
Det är därför man har M Sport 5-serien, till exempel.
Det är inget M.
Den är som Eltons Johns största hits
utan "Your Song" och "Tiny Dancer".
Jag vill inte vara barnslig, James, men jag hatar...
Inte? Men du tänker vara det.
Jag hatar din växelspak.
-Jag älskar den. -Titta på den.
Jag tycker att den är fantastisk.
Och resten, den har en hemsk växelspak och en tråkig interiör.
Den är samtida och smakfull.
Nu tar vi en titt på din. Vad har du?
Du har en ny Bentley som ser likadan ut som den gamla.
Frånsett att det är en helt ny bil.
-Ja, men den ser likadan ut. -Den ser inte likadan ut.
Framdelen är helt annorlunda, sidorna och bakdelen också...
-Nej, den ser ut som en Aventador. -Nej.
Det är en helt ny bil.
Den här enfärgade Storbritanniens unionsflagga, påklistrad av tyskar.
Ja. Det är lite tyskt i...
-Chassit? Tyskt? -Ja.
-Motorn? Tysk? -Ja.
Åh, nej! Tyskarna har gjort all teknologi och design,
den kommer aldrig... Nej, den kommer att vara briljant.
-Va? -Den är lite...
Jag ska använda ordet försiktigt, den är lite bögig.
-Det är en speciell... -Den är inte bögig.
-Jo. -Vad är bögigt med den?
Den är pläterad, med läder och...
Men den ger bra tillfällen.
Den är speciell.
Ploppar Liberace upp från konsolen
och spelar piano för en?
Anledningen till varför jag inte driver med din interiör
är att min Aston har levererats med specifikationer från Birmingham.
-Det där är hemskt. -Bländande, eller hur?
Tyvärr för dig måste jag säga att jag gillar det.
Du gillar det. Exakt.
Så det här är en DB11?
Nej. Det är en DBS.
Superleggera.
-För den är väldigt lätt, eller hur? -Är den?
Det är väl det som superleggera betyder?
Den väger 72 kilo mindre än DB11.
-Va? -Och är inte dyrare?
-Jo, lite dyrare. -Hur mycket då?
-Den kostar 67 000 pund mer än DB11. -Ja.
-Hur mycket kostar den? -Mycket.
Kostar den runt en kvarts miljon pund?
-Nej! -Men hur mycket, då?
Lite mindre.
-Tvåhundratrettio? -Lite mindre.
-Tvåhundratjugofem? -Ja.
Min kostar 100 000 pund.
Den är samtida och modern. Vissa säger: "Den ser japansk ut."
Som om det vore ett sludder.
Men japanerna har utvecklat bilindustrin enormt det senaste århundradet.
Nej, det betyder bara att den är lite kompakt...
Till slut bestämde vi oss för att sluta gräla
och köra från Svarta havet
genom Georgien och Azerbajdzjan
till Kaspiska havet för en god, grillad braxen.
Det lustiga är att jag har ingen aning om vad jag kan vänta mig av den här resan.
Jag har sett Grand Prix från Azerbajdzjan
och jag har sett Borat. Vilket är det?
Jag vet inte hur vägarna kommer att vara.
Borde vi köra pickup-bilar? Eller stridsvagnar?
Det är ju före detta Sovjetunionen.
Det ser inte ut så, men det är det.
Hittills verkade vägarna bra.
Så vi kunde lära känna våra bilar.
Frågan som jag vill få svar på under den här resan är:
Hur kan en DBS vara värd 67 000 pund
mer än DB11
när de härifrån verkar vara exakt likadana?
Först måste man säga: "Det är de inte."
Den här interiören duger helt enkelt inte i en 225 000-punds bil.
Inte ens i närheten.
Man ser en Bentley och tänker: "Det där kallar jag interiör."
Den är lite kitschig, men fantastisk.
Men när vi hade lämnat staden
började DBS:n visade upp sitt sanna jag.
Det här är den mest kraftfulla bilen av dem.
Och den lättaste och den mest aggressiva.
Och ändå glider den bara på, i GT,
Grand Touring-inställning, den jag kör i nu.
Den är som en svävare.
Jag kör en biturboladdad V12.
Jag kan köra i 339 km/h och viska i 110 km/h.
Men när man ändrar från GT-körning till sportkörning
beter den sig väldigt annorlunda.
Redo?
Jösses!
FARTKAMERA
Okej, det finns alltså en liten skillnad mellan DB11 och den här.
Jag är rädd att ni två måste inse fakta.
Ni sitter i skottkärror och jag i ett rymdskepp.
En gammal man som tror att han är James Bond.
Saken är, att om man talar om
långdistans, lyxiga, kontinentkorsande GT-bilar...
...talar man om Bentleys.
De är de fulländade GT-bilarna. Tysta som en viskning. Sammetslena.
En vink om att det finns en stor kraft.
Under min högerfot, 626 hästkrafter.
Milda makter!
Men först och främst måste en GT-bil vara en fin plats att vara på,
för per definition tillbringar man mycket tid i den
och den här är fin.
Ytbehandlingen på mittkonsolen är i aluminium.
Den har formats på samma vis som aluminiuminläggningarna
på baksidan av dyra armbandsur.
Om jag trycker på den här knappen kan jag växla mellan olika skärmar.
Analoga mätare och klocka i mitten av instrumentbrädan, tack.
Mitt problem med Bentley och Aston
är att de faktiskt är lite väl fixerade vid att vara brittiska.
Det är lite av en brittisk sjukdom, vi kan inte skaka av oss det,
vi är besatta av ett fånigt arv
och traditionens mening. Allt det är bara nonsens.
Men vill man ändå tala om arv och traditioner,
så är BMW starkast.
Den är också gjord i München, av samma företag.
De har gjort sina egna delar.
Och några av de delarna är väldigt bra.
Den har en 4,4-liters biturboladdad V8 med 523 hästkrafter.
Den har även fyrhjulsdrift, bakhjulsstyrning,
och en anpassningsbar stabilisator.
Den har en åttaväxlad växellåda,
inte dubbelkoppling, men den är halvautomatisk och väldigt skarp.
Sådär, ja, jag växlar ner till trean.
Det här är en riktig bil.
Inget krimskrams!
När James var klar med sin föreläsning om vad som är fel med Storbritannien,
började jag fundera på att köpa lite frukt.
Är det nån som behöver en citron?
Nej, tack, det är bra.
Jag vill inte... Vänta lite, alla har haft samma tanke, titta.
Citroner till höger.
Det kan inte finnas ännu ett citronstånd.
Allvarligt. Det finns mer citroner.
Varför säger inte nån: "Okej,
"alla säljer citroner på den här vägen,
"så vi säljer möbler istället"?
Dessutom behöver man vanligtvis inte så många citroner,
vad man nu än ska göra. Och vi har kört förbi
typ 10 000.
Här finns det fler till höger.
De räcker till Richard Hammonds gin och tonic för en kväll.
Jag bara testar röstaktiveringssystemet.
Det är alltid kul.
Namn på land.
Var god säg landets namn.
Georgien.
Malta accepterat. Vill du lägga till en destination?
Jag vill inte åka till Malta.
Var god säg landets namn.
Georgien.
Var god säg önskat land.
Georgien.
Var god säg landets namn. Till exempel England.
Georgien.
Var god säg önskat land.
Säg landets namn som ett ord. Till exempel Frankrike.
Ja. Georgien.
Radera.
Även om våra bilar inte kände igen Georgien som land,
kom vi strax fram till en stad vid namn Gori.
Josef Stalins födelseort.
Titta, är det där Stalinmuseet? Kan vi ta oss en titt?
Ja, vi kan ta en titt.
Problemet när man går in i en byggnad som Stalin äger,
är att man sällan kommer ut igen.
På museets mark hittade vi huset
där den sovjetiska diktatorn växte upp.
Så Stalin satt vid det där bordet på morgonen
-när han var liten? -Ja.
Och sa: "En dag, när jag blir stor,
"vill jag bli den elakaste varelsen i hela världen."
Och föräldrarna sa nog:
"Det finns en liten pojke i Österrike
"och han vill bli den elakaste.
"Men vi tror att du kan bli
"ännu elakare än han." Och det blev han.
-"Du kan bli vad du vill." -Ja.
Om du vill bli den största skitstöveln i världen...
Skitstövel är ett bra ord.
Och hans mamma sa till honom: "Är du säker på att du inte vill
"följa i din pappas fotspår och bli skomakare?"
"Nej. Jag vill mörda 20 miljoner människor."
-Han satt verkligen där... -Ja.
I sina shorts och mustasch.
Det är väl konstigt? Att tänka sig att det startade här.
Jag har gjort sönder Stalins hus. Jag kommer att hamna i Gulag.
James!
"Jag har gjort sönder Stalins hus."
Utanför tittade vi på statyn av Stalin.
Som orsakade en diskussion samma kväll mellan, tja, två av oss.
Mannen som besegrade Hitler är från ens stad,
så man sätter såklart upp en staty av honom.
Men sen kommer det fram att han är en ännu större massmördare,
så tar man då ner den?
Det var en knepig fråga.
Kan vi prata om bilar?
-Nej. -Nej.
Jag är inte intresserad av kriget.
Men det handlar inte bara om kriget, Hammond.
Det här är en väsentlig del av 1900-talets historia.
Det påverkade hela världen.
Okej. Jag går och lägger mig.
-Va? -Jag går och lägger mig.
-Ska du gå och lägga dig? -Ja.
Vi måste ha tråkat ut honom för han lämnade lite gin tonic.
Efter en lång diskussion om stans Stalinproblem
fick jag en snilleblixt.
Jag tänkte på statyn, och vi kanske ska ta ner den åt dem.
Bestämma åt dem.
Exakt.
Det är ett dilemma för hela stan.
Vet du hur det är?
Det är som när nån har en gammal möbel hemma
som de inte gillar men inte kan slänga
-för att det var mormors. -Ja...
Men vi kan slänga den åt dem.
De kommer att bli glada.
För det finns inget tvivel om att de inte borde ha statyn.
Såklart inte.
Jag minns inte vad stan hette i Österrike, inte Tyskland,
där Hitler föddes, men jag tror inte att de har en staty av honom...
Så på natten, när befolkningen låg och sov...
Ta bort belysningen.
Vänta. Var är den?
Jag kanske överdrev lite.
Jag menade att du skulle släcka den.
Sätt stegen på... Nej. Inte på framsidan...
Du får klättra upp på stegen.
Ställ den på baksidan.
Ja. Det är baksidan.
Okej.
Nästa morgon när vi gjorde oss redo, ställde Richard Hammond en fråga.
Varför har ni satt Nigel Mansells huvud på min motorhuv?
Jag trodde att du skulle gilla det.
Brittisk racerförare, brittisk bil, det verkade det rätta.
Det är ett djärvt påstående.
Nu har du en berömd Birmingham-bo i och ovanpå bilen.
Nigel Mansell måste ha varit berömd här i trakten.
Många tittar på honom.
-Var Nigel Mansell populär här? -Ja.
En världsstjärna, de älskade honom.
Hur så, pekar folk?
Ja, de måste gilla racersport, antar jag.
Körde Nigel någonsin en Bentley?
Tja, det var ju Williams han var berömd för.
Ja. Det kanske är det som förvirrar folk.
Det är därför de ser undrande ut.
Jag skulle så gärna vilja vara Richard Hammond. Livet är så mycket enklare.
Vår nästa destination var en racerbana som låg 11 mil bort.
Och eftersom James och jag hade rasistiska GPS,
följde vi mannen framför oss,
vilket var ett misstag.
Hammond, vi har definitivt varit här förut.
Om ni ville att jag skulle visa vägen
skulle ni inte ha limmat fast Nigel Mansell på motorhuven. Jag försöker.
Till slut lyckades Hammond fumla sig igenom motorvägen som ledde ut ur stan.
Men det blev inte bättre.
Varför kör vi så långsamt?
Jag blir omkörd av lastbilar.
Tja, Nigel Mansells huvud är i vägen för vägskyltarna,
så jag måste sträcka mig för att se, för jag vill inte missa dem.
Det var en skylt där till Teheran, som ligger i Iran. Vi ska inte till Iran.
Ja, jag vet inte. Jag ser inte de jädra skyltarna på grund av Nigel.
Nu har jag blivit omkörd av en orange skåpbil.
Alla filmar det här. Det är pinsamt.
Vi kommer att hamna i nyheterna överallt.
Hammond kommer att läsa och säga: "Det var inte Nigel Mansell, era skitstövlar.
"Det var en som hette Josef Stalin."
Till slut hittade jag det som jag antog var vår avtagsväg.
Det är här nere.
Nej, det är inte här nere.
Vi åker den här biten och sen kommer det en större väg igen och vi är framme.
Det var exakt vad som inte hände.
Hammond! Jag skrapade just i marken!
Ja, det händer ofta på huvudleder.
En DBS är faktiskt fem millimeter lägre än DB11,
vilket är underbart på såna här vägar.
Åtminstone blev saker och ting snart värre.
Den där mannen är beväpnad.
Ännu en man med maskingevär.
Okej. Många med maskingevär.
En ortsbo förklarade för mig exakt var vi befann oss.
Det här är gränsen som inte är en gräns.
Titta på den här. Okej? Vi är här.
-Ja. -Ja?
Det är gränsen mellan Georgien och Ryssland
som de flesta i världen erkänner.
Men enligt ryssarna är den här.
Så de sätter upp taggtrådsstaket.
På natten flyttar de det.
Ja.
-Flyttar ryssarna det? -Ja.
Man går och lägger sig på kvällen och bor i Georgien.
Och vaknar upp på morgonen och är ryss.
Men folk bor ju här.
Och det här är landsbygd mitt ute i ingenstans.
Tänk om nån gjorde det här i Ross-on-Wye där jag bor?
Ja, tänk om du vaknade upp och walesarna bestämde...
Ja. Det handlar om ungefär samma distans.
Ja, du bor i Wales.
Sen träffade vi en av de drabbade av gränsdispyten.
Är du från Georgien?
Såklart jag är.
Jag är 84 år, och alla 84 har jag bott i Georgien.
Ser ni det stora trädet där borta? Det är min mark.
Den marken tillhör mig.
Det är vad jag äger på det georgiska territoriet.
Ryssarna låter mig inte bruka min mark.
Kan du inte gå igenom här?
Nej, de skulle gripa mig och skicka mig till Tschinvali.
Finns det ryska soldater där?
Ja, de går runt här
och patrullerar och ser till att jag inte går över stängslet.
Jag vill inget hellre. Jag vill bara bruka min mark. Jag har inget annat.
Hjälp mig att få dem att ta bort det här.
Eftersom vi var Grand Tour och inte Förenta Nationerna
kunde vi tyvärr inte göra annat än att ta bort Nigel Mansells huvud,
sparka Hammond som navigatör...
GEORGIEN BATUMI - GORI -TBILISI
...och återuppta vårt letande efter racerbanan.
När vi väl fann rätt väg
började James dra till sig speciella vänner i sina BMW.
Milda makter!
Har du sett vad som sticker upp ur motorhuven?
Han är en professor emeritus på Tbilisi universitet,
studerar latin och klassisk grekiska.
Det är så han åker till jobbet på morgonen.
James! Där är en till.
Den är ännu bättre.
Jag har aldrig känt mig mer utanför, Hammond.
Jag vet vad du menar. Och vi förstör deras stora ögonblick.
Det här är fantastiskt!
De är överallt.
Sen skildes vi åt från James fanklubb
och kom fram till racerbanan.
Den byggdes under kommunismen
och här hölls några hemska och trista lopp
tills Sovjetunionen och banan föll samman.
Men för några år sen gav man den nytt liv.
Man måste komma ihåg
att 715 hästkrafter är väldigt mycket.
Det är en enorm kraft.
190, 200, 210, 220...
Den är så snabb!
Det bästa är att den tillhör den gamla skolan. All kraft går till bakhjulen.
Det finns ingen fyrhjulsdrift.
Det finns ingen fyrhjulsstyrning, inga tjusiga tricks.
Titta.
Sladda med antispinnsystemet på.
Ja. Jag gillar det.
Och med antispinnsystemet av gillade jag den ännu mer.
Se på det här.
DB11 var den första Aston som jag någonsin kört som kändes skön på bana.
Och det här är den andra.
Jösses, vilken bil!
Richard Hammond kör runt i Chatsworth House här.
Motorn är en sexliters biturbo W12.
Det är en helt ny motor byggd av Bentayga
särskilt för den här bilen.
Den har 626 hästkrafter.
Och den är monterad längre bak i bilen än tidigare.
Och framhjulen är monterade längre fram,
så vikten är jämnt fördelad.
Nyckelordet är "vikt". Den är tung.
Två och ett kvarts ton.
Så för att ha en chans att kunna prestera sportmässigt
måste den kontrollera vikten.
För att göra det har Bentley utrustat Continental
med en hel arsenal av högteknologiska vapen.
Torqueutrustning, fyrhjulsdrift,
supersnabb anpassningsbar upphängning och aktiva differentialväxlar.
Allt det här innebär att den här gamle gossen
kan, som man säger på Bentley-vis, lyfta på kjolarna och springa.
Vackert!
Killen som designade antispinnkontrollen för den här bilen
är tydligen en driftingmästare.
Och det märks att han byggde en Bentley åt sig själv.
Jag svär!
Det är oanständigt att be den göra det.
Under tiden hade även jag tittat närmare på elektroniken i BMW:n.
Innan vid vägkörning,
var bilen inställd på "sport", man kan programmera den,
och jag hade styrning och fjädring på "komfort".
Men nu har jag den på "sport plus".
Jag har minst antal hästkrafter, 523.
Jag har det lägsta vikt/effektförhållandet.
Men det är en biffig motor som grymtar dovt och lågt.
Kombinera det med fyrhjulsdriften och fyrhjulsstyrningen
och 8-serien är exakt vad man förväntar sig.
Den är enkel. Det är en BMW. Det känns som en BMW.
Den är faktiskt så snabb, att jag la märke till en sak när jag körde förbi depån.
Det står en kille där med ett tidur.
Betyder det att de faktiskt tar tid? Jag antar det.
Det gjorde de.
Vi beslöt oss för att koncentrera oss på några testvarv.
Den studsar över kanten där.
Släpper den lös och pang!
Mer fart!
Kom igen. Sväng. Grepp, grepp.
Bromsarna, svängarna, accelerationen,
allt är helt briljant.
Vad händer här?
Vid kurva, lätt broms.
Full fart.
Är det här den snabba eller den långsamma?
Herregud, den kan knappa in.
Den bara laddar om.
Noll till hundra på 3,4 sekunder,
vilket är häpnadsväckande för en så här stor bil.
Känn på den här.
Jag tar med mig lite av vägkanten.
De här bromsarna kommer att bli varma.
De är de största stålbromsarna i en seriebil,
men jag begär ändå mycket av dem.
Till sist stannade vi för att se hur det hade gått.
-Det var ingen överraskning att... -Fortsätt.
-Aston var snabbast. -Herregud.
Naturligtvis
-med stor marginal. -Inte mer än rätt.
-Två minuter, va? -Ja.
Två minuter snabbare?
Nej, nej.
Men här kommer det intressanta.
Georgiens före detta president,
när den här banan öppnades igen för några år sen,
-satte en tid... -Gjorde han?
Ja, i en Formel 3-bil.
Två minuter och fem sekunder. Prick.
Det var Georgiens president.
-Så, James May... -Ja?
Tror du att du körde snabbare eller långsammare än Georgiens president?
Måste jag bli Georgiens president...
-Nej. -...om jag var snabbare?
Jag tror att jag var långsammare.
Du har helt rätt.
Men vänta, här kommer nåt intressant.
Du var bara 0,8 sekunder långsammare än Georgiens president.
Han hade en Formel 3-bil.
Tror du att du var snabbare än Georgiens president?
Jag ska vara ärlig, jag skulle verkligen vilja det.
-James, du gjorde 2:05,8. -Ja.
-Richard Hammond... -Ja?
-Två minuter... -Ja?
...4,8.
Så du var bara en sekund snabbare. Det är det närmaste ni två har varit.
-Ja, det är det. -Vänta lite.
Meddelande. Herregud, mr Wilman.
Hur vet han när vi alla tar det lugnt?
Det är otäckt. Läs.
Okej. "Jag har sett hur snabbt ni kan köra ett varv med era bilar.
"Nu ska vi se hur snabbt ni kan köra när ni är kissnödiga."
-Va? -Allvarligt?
Okej. "Var och en ska dricka 1,5 liter vatten,
"vänta 20 minuter
"och sen se hur mycket tiderna förbättras."
Snart var vi redo att börja testet.
Okej, vi dricker de här,
och när vi har druckit upp
-startar vi timern? -Ja.
Vad osmakligt.
Riktigt äckligt.
Kvinnor dricker sånt här för nöjes skull.
Kunde vi inte göra det med vin?
Tyst.
-Herregud. -Har ni druckit upp?
Den tickar.
Hur gjorde ni? Varför är ni före mig?
Det här är ett intressant test,
för när jag kör normalt, kör jag på motorvägen
-i 110 km/h. -Såklart du gör.
När jag är kissnödig, kör jag i 290.
-Testet är orättvist. -Hur så?
Min kapacitet är mindre än er.
Plus att det är mindre distans till min mage,
urinblåsa och snopp.
-Men vi är äldre. -Det är vetenskap.
-Ja. Vi är äldre. -Och ni har tåliga blåsor.
När man blir äldre, det här kan intressera yngre tittare,
har man mer bråttom. Eller hur?
Jag klarar fortfarande hela natten.
Jag går inte upp på natten. Det kan vara prostatacancer, eller hur?
Eller hur?
Ja, det är ett tecken.
Med prostatacancer
säger de att man måste sätta ett finger i baken
och känna runt.
Eftersom jag aldrig har gjort det,
vet jag inte hur det känns vanligtvis,
så jag vet inte...
-En läkare gör det. -Därför går man till läkare.
Det sägs att man ska göra det själv.
Man bökar inte runt i sin egen bak.
Så står det.
-Nej. -Affischerna säger: "Kolla ditt anus."
Jag har aldrig sett en affisch där det står: "Sätt fingret i arslet."
Jag har aldrig fattat det,
för i reklamen står det: "Kontrollera dig själv för prostatacancer..."
Nej, det står att du ska kontrollera dig själv för testikelcancer.
Man klämmer på sina kulor för att kolla att det inte finns... Det kan man göra.
-Det stämmer. -Det är vad man säger till frun...
Lyckligtvis var min 20-minuters väntan snart till ända.
Fyra, tre, två, ett...
-Hej då. -Din skitstövel.
Det där gör ont.
Tre, två, ett... Jag sticker. Lycka till.
Det börjar kännas. Springa är inte smart.
Jag behöver inte pinka.
Det här är störande.
Kom igen.
Jag tänker inte på det.
Jag behöver inte pinka. Hård inbromsning.
Det är värre i kurvorna, för allt hamnar på ena sidan.
Herregud...
Om Williams hade gett sina förare 1,5 liter vatten
innan loppen i fjol, hade de vunnit allihop.
Herregud, jag bor i min urinblåsa.
Slappna inte av.
Jag kommer aldrig att klara det.
Det räcker.
Jag kan inte springa.
Nu kommer det. Va? Vem är där inne? James!
Stick, Hammond, jag pinkar.
Skynda dig!
Jag pinkar.
Men skynda dig! Jag kissar på mig snart!
Okej, nu räcker det. Släpp in mig!
Det kommer mer. Herregud...
Det är hemskt.
James är där inne och jag är först.
Du får inte gå före.
-Okej. Ta det lugnt. -Ingen chans.
Det är så hemskt när man kommer till dörren
och kroppen säger: "Du måste kissa", men sen kan du inte...
Sluta prata. Varför är du så lugn, förresten?
Jag löste problemet i andra kurvan.
Jaha.
James?
Jag pinkar.
Lyssna. Jag har tiderna. Det är rätt intressant.
Du var en sekund långsammare på det varvet.
Jag är inte förvånad. Jag var desperat kissnödig.
Tror du att du körde snabbare eller långsammare?
Jag bryr mig inte vilket.
Richard Hammond, ditt första varv, 2:04,8.
-Ditt nya varv... -Sluta prata.
-Två minuter... -Hur som helst.
...0,5. Du var också långsammare.
För jag koncentrerade mig på att inte göra det du har gjort.
Jaha, det var intressant. För att jag gjorde det jag gjorde, titta!
Hur intressant är inte det? Exakt samma, jag bara...
James! Skynda dig!
Jag var 0,3 sekunder långsammare, men nästan samma.
Efter vårt dagsverke snyggade jag till mig
innan vi begav av oss till Tbilisi, Georgiens huvudstad,
för nåt som man bara kan få i det här landet.
Amerika gav världen luftfarten,
Tyskland gav den bilen,
Storbritannien gav den internet,
men Georgiens bidrag var mycket djupare och viktigare.
För Georgien gav världen vin.
De har gjort vin i Georgien i 4 000 år.
Det är en så stor grej här att man har spa där man kan bada i det.
Hur känns det?
Härligt. Det här är vin.
Det bästa är
-att han inte behöver en propp. -Ja.
Han bara sänker sig ner och dricker upp badvattnet.
Om jag skulle dra ut proppen nu
skulle du få panik och dricka upp allt innan det rann iväg?
Vänta, jag ska bara skölja håret. Vänta lite.
Han sköljer faktiskt håret i vin.
Herregud, han sköljer faktiskt... Han...
Jag har lite i munnen.
Somna inte i badet, James.
Okej.
Han kommer att göra det.
Jag kan slappna av.
Nästa morgon åkte vi en rundtur i Tbilisi,
en av de coolaste städerna vi någonsin hade varit i.
Vem är det där på hästen?
Enligt skylten är det kung David, byggmästaren.
Va?
Hellre det än Erik, kemisten.
Den förra byggmästaren som jobbade hemma hos mig såg inte ut så där.
Och han kom inte till häst.
Sen hittade vi en loppmarknad
och bestämde oss för att testa bagageutrymmet i våra GT-bilar
genom att köpa några souvenirer.
Jag är inte säker på att de hade vunnit kriget så här.
Det här är ett ryskt väggur.
Det står "Moskva" på visaren. Det funkar.
Är den sovjetisk?
Ja, en sovjetisk filmkamera. Tjena!
Hur mycket kostar bandspelaren?
Vi kan ta en selfie.
Jag gillar hur de har fångat tikens lust
och James vemod.
När vi hade handlat klart
gick Hammond och jag tillbaka till våra bilar för att fylla bagageutrymmena.
Vad har du köpt?
Ett par enorma georgiska vinkrus.
Vet du vad vinkrus heter på georgiska?
-Nej. -Tuttar.
-Jaså? Säkert? -Ja.
-Så du har två jättetuttar... -Ja.
En gitarr och ett ur.
Och jag är väldigt nöjd med mina inköp.
Vad är det med trombonen eller vad det är?
Den får inte plats.
Tillsammans med min bandspelare, min fågel och min gasmask...
Det här är imponerande. Lägg den i baksätet.
Det är litet.
Men den får väl plats i baksätet. Titta...
Han kommer att vara kritisk.
Herregud!
Där ser ni. Jag sa ju det.
Beskriver Aston Martin det här som ett baksäte?
Ja.
Jag skulle inte kalla det en skinnpuff.
Jag kan inte säga emot honom.
Det är oacceptabelt.
-Kom du faktiskt in? -Ja.
Huvudutrymme?
Nej. Det är helt hopplöst.
Men det intressanta med Aston Martin är...
Jag har mycket att säga...
Jag måste ta mig ut nu.
Sen kom James tillbaka efter en ambitiös shoppingtur.
Kan du hålla piggsvinet, tack?
Flygplanet går in först.
-Hur stort är det där bagageutrymmet? -Väldigt stort.
-Onödigt stort, faktiskt. -Det är för mycket bagageutrymme.
Det är en GT.
Den ska rymma bagage, som du sa häromdan.
Grammofonen får plats här.
Och sen det spanska krigsskeppet...
Sen kom jag på en plan för att göra mig av med det som inte fick plats.
Jag har köpt en present till dig.
Du är ju musikalisk. Det var väldigt omtänksamt av honom.
Tack.
Med våra souvenirer lastade, åkte vi vidare.
Det skramlar ordentligt.
Jag är lite orolig att mina stora tuttar
ska gnidas mot mitt ur och förstöra det.
Jag trodde att du klämde in uret mellan tuttarna med flit.
Ekivoka betydelser.
Snart kom vi fram till gränsen...
AZERBAJDZJAN
...där Europa tar slut och Asien börjar.
Det var det. Hej då, Georgien, vinets födelseplats,
och hej, Azerbajdzjan,
födelseplatsen för nåt nästan lika viktigt...
Olja.
Det upptäcktes först på 200-talet.
Marco Polo skrev om det för tusen år sen.
Han sa att det inte smakade så gott.
Oljeindustrin började här.
Det var det första landet i världen som började med oljeborrning till havs.
Men konstigt nog, har vi svårt att hitta en bensinmack.
Det innebar att vi fick dra ner på tempot lite,
vilket triggade igång en eko-föreläsning av Hammond och May.
Nu kör vi långdistans, så min bil kan göra en väldigt smart sak.
W12:an kan stänga av sex cylindrar och köra som en V6 för att spara bränsle.
Och man kan ändå få ut 30 MPG,
vilket är rätt mycket för en 2,2-tons bil,
och ännu viktigare, det betyder att man köra 80 mil på en full tank.
Jag kan sätta in den på Eko-inställning, vilket jag gör nu,
det stänger av några vitala funktioner, inte motorn, som tur är,
och jag har en aktiv skyddsgrill.
Den öppnas när det behövs
och stängs för bättre aerodynamisk effektivitet
när den inte behövs.
Det är högteknologiska grejer.
Vad har din Aston Martin, Jeremy?
Mellan 60 och 120 km/h kan jag stänga av sex cylindrar
och köra med en rak sexa
tills katalysatorn på den avstängda sidan
kallnar, vilket får den att starta och stänga ner den andra,
för att sen alternera så att allt håller en optimal temperatur.
Det där var de inte beredda på.
Som tur var, hittade vi äntligen en bensinmack.
SKI T. BENSIN
Jag väntade mig inte ett sånt namn på ett bensinbolag.
Allvarligt?
Jag vet att det är barnsligt, men det står "skit".
-Tänk om vi hade Skitbensin i England. -Det vore bra.
Skitbensin.
Varför sponsrar de inte ett Formel 1-team?
Sponsrade av Skit.
-Tänk på bromsspåren. -Tänk på kommentarerna.
Vi återtog resan och började insupa den lokala motorkulturen,
vilket inte tog lång tid.
Lada. Lada.
Och Lada.
Lada. Lada. Lada.
Tre Lada där.
En Lada där. Två Lada där.
Om det fanns en klubb för Lada-ägare i Azerbajdzjan, skulle den vara enorm.
What Car? måste ha varit en tunn tidning här.
I nästa stad ville May och jag stanna, men inte Hammond.
Det är trevligt att se sig omkring och så,
men de här är GT-bilar, man ska åka många mil i dem.
Vi har mil att avverka. Vi måste röra på oss.
Stan hette Ganja.
May och jag ville naturligtvis uppleva arkitekturen.
-Jag bygger ju ett nytt hus som ni vet. -Ja.
-Jag tror att jag har använt fel skala. -Jaså?
Jag tror att det ska vara lite mer som det här.
Jag gillar valvet.
Jag tror att Cotswolds behöver den här sortens arkitektur.
Kan vi inte sluta stanna och se på saker?
Hela poängen med den här resan är att bevisa att de här GT-bilarna
kan avverka kontinenter, men vi avverkar inte ens mil.
Vi måste ge oss iväg!
Du vet väl att de här inte är snabbare än andra bilar?
-Va? -I verkligheten.
De känns suveräna. Därför gillar vi dem.
Det känns bra att ha en kraftfull bil och så vidare.
Men egentligen är de inte snabbare
-eller långsammare än andra bilar. -De är snabbare.
-Nej.
Va? Vi har kört om otaliga Lada sen vi kom hit
och du menar att min biturbo Aston Martin
inte är snabbare än dem?
Inte i det verkliga livet.
Jag ska bevisa det för dig. I morgon.
Herregud.
(FÖLJANDE DAG, EFTERMIDDAG)
Okej, May, vad har du tänkt dig?
Jag har köpt den här Renault 9 GTL.
Jag har flugit hit Abbie för att köra den.
Vi ska köra åtta mil till ett ställe som heter Paradisträdgården...
Varför kan vi inte bara åka dit vi ska?
För jag sa just att vi ska åka till Paradisträdgården.
-Okej. -Det blir bra.
Abbie får ett försprång på två minuter.
-Ni kommer inte att hinna ikapp henne. -Men...
Det gör ni inte.
-Hon har ett tvåminuters försprång... -Ja.
Och du tror att vi inte hinner ikapp henne på åtta mil.
-Och hon ska köra den där? -Den är inte i bra kondition.
Den var billig. Starta motorn, tack.
Jag förstår... Nu ligger vi illa till.
-Är du redo? -Den spinner som en katt.
Tre, två, ett, kör!
-Professionell racerförare. -Ja, hon är bra.
-Du har köpt en hund. -Den fungerar inte.
Okej, James Mays experiment.
Är en Aston Martin DBS biturbo
snabbare än en gammal, rostig Renault 9?
Arton sekunder.
Sluta låta så upprymd över det här fjantiga upptåget.
Två, ett, starta.
Nu får vi den här charaden överstökad.
Och bevisar att James är galen.
Poängen med att ha en GT-bil som är väldigt kraftfull
är att den får en att må bra och den är fin, men inte snabb.
Alla bilar kör i verkligheten lika fort,
för hastigheten beror på yttre faktorer, inte på själva bilen.
Trafikljus, fartkameror, andra bilar,
övergångsställen, alla såna saker
gör att alla måste sakta ner.
Om man har en kraftfull motor i sin bil kan man ta sig hem snabbare på kvällen,
vilket betyder att man kan tillbringa mer tid med sina barn,
vilket innebär att det är mindre troligt att de växer upp som limsniffare.
Snart var vi ute ut stan och uppe på motorvägen.
Men det fanns ett problem.
Fartkameror överallt.
Det är helt galet.
Men Abbie har samma problem. Hon kan inte undvika dem.
Ja, men vi hinner inte ifatt henne heller,
-eller hur? -Nej.
Men när vi kom av motorvägen
körde Hammond och jag om den bruna vägspärren och gasade på.
Abbie är en duktig förare, hon gör inga misstag.
Hon är mycket duktigare än jag.
Men jag har 14 gånger fler hästkrafter.
För att kunna komma ifatt henne måste jag köra om alla.
Men det var inte lätt.
Enkel, heldragen linje. Den får man inte köra om.
Vi sitter fast bakom en Lada. Herregud. Det kommer en bil från andra hållet.
Kom igen.
Jerry Clarkson ligger bakom en lastbil. Som jag.
Precis vad man behöver.
By.
Vad gör du, din idiot?
I James verkliga liv fick vi inget genombrott.
Underbart. En grävmaskin. Herregud.
Medan Abbie åkte slalom i trafiken framför oss.
Kom igen.
Jaha, en Lada, Lada...
Det är som om de släpper i väg dem var sjunde sekund i motsatt riktning.
Bra. Rödljus.
Herregud!
Nio, åtta, sju, sex,
fem, fyra, tre, två...
Hallå, grabbar. Väntar ni på grönt?
Jösses.
Som tur var, kom vi strax ut ur stan och ut på öppen väg.
Frihet. Ja!
Kör om Ladan.
En till.
Vägen är fri.
Men sen, med bara 15 kilometer kvar, kom vi ut på landet.
-Hammond, kor, kor! -Nej. Va?
När det blev ännu lantligare fick Aston ett problem.
Den rör sig knappt. Vad gör han?
Kan du inte snabba på lite?
Vägen är gropig och cambern är helt konstig.
Ja, den är inte perfekt, men den går att köra. Kom igen.
Jag har 715 hästkrafter och bara bakhjulsdrift.
Det här är fånigt. Jag måste köra om.
Jag har en bil med torquemotor och fyrhjulsdrift. Jag klarar det här.
Under tiden, i Iors bil...
Hon är säkert fortfarande två minuter före.
Varför stannar du?
För en hel farm kommer emot mig.
En flod av ull och lunchmat.
Repa inte min Bentley, snälla.
Okej.
När vi närmade oss resans slut förbättrades underlaget.
Så vi kunde båda släppa lös alla våra hästkrafter.
Så här är vi nu, mina damer och herrar, Richard Hammond på en bergsväg,
i en snabbkörande Bentley.
Inget kan väl gå fel.
Vi borde ha knappat in nu.
Ta inte illa upp, Abbie, men du kommer inte att vinna.
PARADISTRÄDGÅRDEN
Mållinjen vid Paradisträdgården var nära.
Och när vi kom i närheten av gården
fick vi syn på Abbie.
Vi visste att vi skulle vinna loppet, men sen
visade det sig att mållinjen
befann sig på 1300-talet.
Åh, herregud!
Smalt. Väldigt smalt.
Jag vet inte
hur mycket en kolfiberspoiler på en sån här kostar,
men säkert mycket.
Abbie behövde inte oroa sig för såna saker.
Det låter som en kråka som stöter emot en en rysk stereo.
Det var inte bra.
Hallå.
Jag har strandat, Hammond.
Jag får hitta en annan väg.
Är det verkligen här?
Mycket oljud från bakluckan nu.
Under tiden hade jag hittat en ny väg som inte var mycket bättre.
Herregud!
Det här är James Mays idealiska racerlopp.
Jag kör jättelångsamt.
Vid det här laget hade jag tappat bort mig. Jag behövde en ursäkt.
Jag behöver den där hatten.
Det här är inget land för en Bentley. Det här är mer...
Land Rover-terräng.
James May, du är en jäkla idiot.
Rapport: En man kom fram till bilfönstret,
tog 30 sedlar valuta
och nu har jag den här hatten.
Till slut fann Hammond och jag
Abbies segrande Renault
på mållinjen.
Och därefter,
många timmar senare,
dök May upp.
Oj, här kommer han.
Herregud!
Okej, vem vann?
Det gjorde vi!
Gjorde ni?
Nej. För han åkte och handlade en hatt.
Ja. Titta.
Det tog honom jättelång tid
att välja den. Ärligt, vi måste ha varit där...
Hur lång tid tog det?
Det måste ta tagit en halvtimme innan du hittade den rätta.
En halvtimme med den svarta, men sen gillade jag den inte.
Sånt sker inte bara sådär.
Såna saker tar tid.
Okej, det här bevisar alltså att snabba bilar
är jättebra, men de är inte snabba.
I det verkliga livet är en Renault 9 snabb som en Aston, Bentley eller BMW.
Va?
Det har skett en olycka. Det finns inget annat ord för det. Titta.
Kråkans näbb föll av, och basen.
Titta här,
det där var inuti mig för en minut sen, och nu är det inte det.
Varför kommer det ut ur dig?
För halva kråkans ansikte
gick in där när jag tog upp den.
Den anföll dig.
Det var en ovärderlig prydnadsfigur.
Vad synd.
Du tappar blod snabbt. Du har nog bara tre, fyra minuter kvar.
Det är en halvliter.
Det är ingen halvliter. Det är ett tunt, utspritt lager.
Om det vore du, skulle helikoptrar komma flygande
och byxor klippas upp.
Jag bara står ut med det.
Kan jag få se hur stor skada som du har orsakat din bil
med din galna körning?
Jag har inte orsakat nån skada i Bentleyn.
Herregud!
Kom igen. Säg det.
Jag har förstört krukorna och klockan. Det är bara den här ringen kvar.
Efter James orealistiska verkliga livet-test
fortsatte vi österut
och till slut kom vi fram till källan till allt.
Mänsklighetens vagga finns i Sydafrika.
Det är där vi som art föddes.
Men vaggan till allt som gör oss speciella
finns här.
Sakerna vi gör
av det som kommer ur marken här
är häpnadsväckande.
Tandborstar, kritor,
hjärtklaffar, fallskärmar, kylvätska...
Vinylskivor, kassettband, cd-skivor,
träningsskor.
Gitarrsträngar, ballonger, solglasögon, flytvästar...
Bedövningsmedel,
emalj, tänder, proteser,
schampo.
Engångspennor,
smart phone, ansiktskrämer,
deodorant.
Läppstift, fiskespön, elektriska filtar,
insektsmedel, paraplyer, hustak.
Strömbrytare, diskmaskiner, John Travoltas ansikte...
Antiseptiska lösningar, konserveringsmedel, basketbollar, kitt,
motorcykelhjälmar, båtar,
mjuka kontaktlinser.
Flaskan som ditt vatten kommer i.
Fläktremmar,
parabolantenner, frisbees,
värme,
ljus.
Och det viktigaste, den bärnstensfärgade gudomliga nektarn,
bensin.
Olja är så viktigt här att man faktiskt
har byggt ett spa där man kan bada i den.
Det var som vinspat vi hittade i Georgien.
Fast annorlunda.
Är det verkligen råolja?
Ja. Jag känner mig som en sillgrissla.
När som helst kommer det nog en kvinna med håriga armhålor
som tar mig till en jurta
och tvättar mig med diskmedel
och säger: "Titta vad vi hittade."
Var är våra badkar?
Det finns bara ett, och ni får inte plats.
Jag tänker inte bada efter dig.
-Nej. -Varför inte?
-Skämtar du? -Hur så?
För att det kommer att vara fullt av skabb och mjäll.
Följande dag, efter att jag hade skrapats ren,
styrde vi kosan mot Kaspiska havet.
Och eftersom resan närmade sig sitt slut
var det ett bra tillfälle att sammanfatta våra bilar.
Allt som en bil måste ha
för att vara en bra GT-bil,
lyx, komfort, kraft, stil,
gäller för alla bilar, oavsett sort.
Och den här nya Bentley Continental GT
är en väldigt, väldigt bra GT-bil.
Men den har överraskat mig ännu mer.
På banan, när en bil på två och ett kvarts ton
kändes lätt och smidig.
Men framför allt
handlar det om interiören.
Det här är en trevligare plats att befinna sig än andra.
Jag tänker säga det.
Den här bilen är ett mästerverk.
De satte den verkligen.
Och den förtjänar att bära sitt flygande B.
Vilket åk!
Nu, min BMW.
När vi startade den här resan
anade jag att den var ganska bra, men nu
är jag helsåld.
Först och främst, tack vara V8-motorn.
Den är mjuk, tyst och diskret.
Men när man trampar lite på gasen...
...blir den högljudd.
Rösten blir mer passionerad
och den pirrar i ratten och i min bakdel.
Den är härlig!
För det andra,
och det här kommer att låta lite
hashtag i-landsuttalade,
men den kostar bara 100 000 pund.
Mindre än hälften av priset på Aston Martin.
Den är snyggare också,
och tillverkad av tyskar.
Köp den här.
Det här har varit en fantastisk resa.
Vi har lärt oss ett par saker på vägen.
För det första,
Georgien, en dold pärla. Särskilt Tbilisi.
För det andra, krukor är mycket vassare än man tror.
Sen har vi min DBS,
och det är knivigt.
Den är jäkligt snabb och bekväm och den ser
fantastisk ut.
Det är en väldigt attraktiv bil,
men är den värd 70 000 pund mer
än den också väldigt attraktiva DB11?
Jag tycker inte det.
Jag tycker verkligen inte det.
Kanske om de satte in en interiör som fick en att känna sig speciell,
som interiören i Bentleyn,
att jag skulle se på det annorlunda. Men det gjorde de inte.
Så jag tycker inte det. Tyvärr.
Efter en fantastisk tur genom Kaukasus,
kom vi sen fram till Azerbajdzjans häpnadsväckande huvudstad.
Här i Baku finns det ärligt talat
lite arkitektur.
Titta på det där.
En brittisk arkitekt byggde den där.
Min favoritbyggnad i hela världen,
med stor marginal.
De här bilarna ser...
Jag skulle kalla dem hjältemässiga, James skulle säga hemska.
James May,
hur irriterande tycker du att det är att din bil är så smutsig?
Jag skulle just säga att vi är en skam, för i den här skinande, lyxiga stan
borde vi få våra bilar att se skinande och lyxiga ut.
Det går snabbt att tvätta dem.
De ser ut som om de har jobbat, stridit
och vunnit.
Nej, de ser smutsiga ut.
Hallå där.
Det här är en bit av Gran Prix-banan.
De har Grand Prix här nu.
Kan vi inte
köra ett varv på Grand Prix-banan?
Jag tror inte att man får det. Det är ju inte bara en racerbana.
Kan vi inte ha en dragracing-tävling på huvudgatan, då?
Men det är ju en stad! Man kan inte bara köra dragracing!
Men om vi frågar snällt?
Hammond svarade inte på det,
så jag frågade snällt.
Och följande dag, stängde de faktiskt av huvudgatan
så att vi kunde ha vårt dragrace.
Aston borde vinna det här.
På pappret är den snabbare till hundra, kraftfullare och lättare.
Men den har bakhjulsdrift,
och underlaget är vått.
Jag har fyrhjulsdrift
och launch control.
Mitt enda problem
är att James också har det.
Jag förutspår det här.
Deras fyrhjulsdrift och launch control
får dem att skjuta iväg snabbt.
Men när jag väl får upp farten
blir jag en missil.
Det här är ingen tävling för att se vem som vinner.
Det är en tävling för att se vem av mina kollegor som förlorar.
Okej, då kör vi!
Vi är iväg.
Jag kan inte gasa på.
Den slirar.
Fyrhjulsdriften gör sitt jobb.
Det ångar.
Jag knappar in på Bentleyn, jag tror inte att han klarar det.
Kom igen, BMW!
Ja.
Vart tog Jeremy vägen?
Vilken intressant byggnad.
Det är en regeringsbyggnad.
Jag måste bara ta en titt på den.
Vad fin.
När jag hade tittat klart,
beslöt jag mig för att göra ett nytt försök.
Men än en gång
vägrade Aston att uppföra sig.
Jösses.
Seger.
Så den åker bara hit och dit?
Jag gasar jättelite,
men den slirar åt sidan.
Det är inte så bra, eller hur?
Du var bra på att skaffa tillstånd, men inte så bra på att fixa vädret.
Därför bestämde jag mig för
att innan vi försökte igen
borde jag göra nåt åt vädret.
Så vi och vårt team
fick köra upp och ner för banan
och försöka torka upp den.
Det tog ett bra tag.
Jeremy?
Sket du på dig under första loppet?
Det är svårt att undvika med ett så väloljat anus som mitt.
Hur torr kan vi få banan?
James sida har börjat torka upp. Om vi kör en omgång till med mig där
så kan det funka.
Det är knappast som i det verkliga livet.
Att man kan välja vilken sida man kör på
för att kunna köra snabbare.
Eftersom det är exakt det som man gör i en tävling
ignorerade jag honom.
Och ställde upp mig för vårt tredje försök på den torra sidan.
BMW, Bentley och den flygande missilen.
Vem vinner?
Ambra.
Kör!
En fantastisk start.
Den gör det fortfarande.
Hundratrettio, 140 km/h.
Oj, nu slirar den igen.
Händerna på...
Fan.
Ta in honom.
Kom igen, BMW.
Sjutton!
Så där, ja. Aston var med god marginal
den mest spännande att se på, som vanligt.
Nu käkar vi lunch.
Lite senare hittade vi vår graal.
Här är vi, titta. Femton meter under havsnivån,
och vi har nått resans slut.
Kaspiska havet,
den största insjön
i världen.
Vår resa är över.
Nu skaffar vi en braxen.
Är braxen en fisk?
Nej, Hammond, det är en ko. Såklart det är en fisk!
Jag gillar inte fisk.
Med den fruktansvärda besvikelsen...
För honom.
Tillbaka till tältet.
Varför sa du "Tillbaka till tältet", din idiot?
Okej.
Jag har en kaka i munnen.
-Du kan inte säga det i specialavsnitten. -Okej. Det bara kom.
-Gör aldrig det. -Det ger oss chansen att säga
hur bra GT-bilar är. Jag älskar dem.
Frammotorn, all kraft man behöver,
de är allt som man vill ha i en bil.
Jag håller med. Och min BMW var bäst.
Ja, men James, varför berättar du inte för tittarna
om BMW:s körfältskontroll,
den som håller en inom de vita linjerna när man kör?
Saken är, att från början var det var en seriebil,
så den hade ett litet fel som man inte kunde stänga av.
Och det är rätt irriterande under vägkörning.
Men på bana
är problemet att man vill försöka åstadkomma en perfekt kurvtagning
men bilen tänker: "Han kommer att råka ut för en olycka",
och knuffar tillbaka en till mittfältet igen.
Det är extremt irriterande.
Det var det som du gnällde mycket om, det och växellådan.
Ja, växellådan... Problemet är
att det finns två mätare på instrumentbrädan.
På en av den står det vilken växel man kör i.
På den andra står det vilken växel som bilen tycker man ska köra i.
Så man kör där på banan och tänker: "Här kommer en vänsterkurva, jag växlar."
Man lägger in tvåan och bilen frågar: "Sjuan?"
Va? Det är verkligen irriterande.
Det är som att tyskarna säger: "Die Engelsmännen inget förstehen."
Exakt så är det.
Men den var jäkligt snabb, BMW:n. Den var utmärkt.
Men jag tycker fortfarande att Bentleyn var bäst. Det var den.
-Jag håller med. -Va?
Jag håller med. Jag gillar verkligen DBS. Det var en fantastisk bil.
Jag gillar DB11 också. Och Vantage.
Men för den där resan skulle jag välja Bentleyn.
Vänta lite. Hade inte du just rekommenderat Aston Martin DBS
till en vän till dig?
Jo, det har jag.
Har han köpt en?
Ja.
Och med den fruktansvärda besvikelsen för honom, är det dags att avsluta.
Tack för att ni tittade. Hej då!