YHDYSVALLAT
KARIBIANMERI - KOLUMBIA
PEKING - KIINA
ULAN BATOR
KASPIANMERI - AZERBAIDŽAN
PARIISI - RANSKA
ISO-BRITANNIA - LONTOO
LONTOO
SKOTLANTI
RUOTSI - TUKHOLMA
Terve.
-Terve. -Terve kaikille.
Terve!
Terve.
Kiitos.
Kiitos. Tässä unohtumattomassa jaksossa on tulossa...
Richard käyttää mailaa.
James hyräilee autossa.
Ja minä pysäköin katedraalin eteen.
Paljon kiitoksia.
Tämä on
hieman Ford-perusteinen jakso,
koska ällistyimme taannoin kuullessamme, että he aikovat lopettaa
Mondeon valmistuksen.
Se on valtava uutinen. Britanniassa Mondeon menettäminen vastaa
kuningasperheen menettämistä.
Jos niin tapahtuisi,
joku tekisi heistä dokumentin.
Aivan. Siksi päätimme tällä viikolla tehdä dokumentin
Fordin keskikokoisen perheauton kuolemasta.
Se on jännittävää.
Mondeon tarina alkaa ajalta, kun maailma oli mustavalkoinen,
tällä Ford Cortinalla.
Tämä on Ensimmäinen Mooseksen kirja.
Ensimmäinen luku helposti tärkeimmässä kirjassa
brittien autoiluhistoriassa.
Se tuli vuonna 1962, ja rauhamerkkiä muistuttavien takavalojen lisäksi
se ei ollut mitenkään erityinen.
Se ei ollut mullistava kuten Mini. Se oli vain tavallinen perheauto.
Siksi Ford päätti, että tehdäkseen sen tunnetuksi
he hyökkäisivät maailman kilparadoille,
mikä tarkoitti suorituskykyisen version luomista.
Maailman ensimmäisen nopean Fordin.
Tämän he saivat aikaiseksi.
Elämä ei tästä paljon parane.
Cadwell Park, aurinkoinen päivä,
Mk-1 Lotus Cortina.
Tämä on tosi hauska.
Siinä oli mullistava kahden nokka-akselin 1,6-litrainen moottori,
joka kuulostaa vihaiselta mehiläisparvelta.
Se kiersi hiton kovaa, aina 8 000 rpm:ään asti,
ja tuotti 105 hevosvoimaa.
Tulos oli huomattava suorituskyky.
Katuautot kulkivat 174 km/h.
Kilpaversiossa
vauhtia oli 233 km/h.
Siihen aikaan se oli avaruusalusten luokkaa.
Parasta oli, että jos painoi täysillä,
se nosti eturenkaan mutkissa.
Huono puoli oli, ettei se pysähtynyt kunnolla
ja että pitoa oli hyvin vähän.
Se oli siis hullun yliohjaava.
Se oli myös hämmästyttävän hauras.
Autocar-lehti ajoi sellaisella vuoden, 46 700 km.
Siinä ajassa se tarvitsi kuusi taka-akselia,
kolme takajousitusta
ja luultavasti myös läjän vetoakseleita,
koska ne valmistettiin suklaasta.
Muttei se haitannut,
koska Lotus Cortinaa ei suunniteltu kestämään elinikää,
vaan noin 40 minuuttia.
Niin pitkään kilpailu kesti.
HUHTIKUU, OULTON PARK, ENGLANTI
TOUKOKUU, SILVERSTONE, ENGLANTI
60-luvun alussa perheautokilpailut Britanniassa
olivat jännittävintä moottoriurheilua ikinä.
Valtavat amerikkalaiset Fordit jyristivät suorilla, ja mutkissa
Minien armeija oli niiden kimpussa.
Se oli kaunista, murisevaa kaaosta.
Mutta pölyn laskeuduttua Lotus Cortina
vei voiton.
Se voitti mestaruuden vuonna 1964,
eikä se loistanut vain radoilla.
ISON-BRITANNIAN KANSAINVÄLINEN RALLI
Vuonna 1966 se voitti Walesin rallin.
Yhdellä jopa ajettiin alas kelkkamäkeä
italialaisessa laskettelukeskuksessa, jonka mukaan Cortina oli nimetty.
Tältä kuuluisa kelkkamäki näyttää
maailmankuulun Cortinan kuskin istuimelta.
Tässä historian vaiheessa säännöstely
oli juuri tehnyt tilaa Rolling Stonesille.
Hameenhelmat nousivat ja kaikenlaista jännää tapahtui.
Loistokas Cortina vangitsi täydellisesti ajankohdan tunnelman.
Se oli jännittävä.
Ensimmäinen auto, joka sai tavallisen perheenisän tuntemaan itsensä erityiseksi,
ettei hän ollut vain sorrettu ratas.
Sama tarina jatkui Mk-2 Cortinan ja Mk-3:n kanssa.
Tulos oli vaikuttava.
Joka kolmas Britanniassa myyty auto oli Ford
ja joka kymmenes Cortina.
Kaikki, joiden kanssa olen puhunut tätä filmiä valmistellessa,
sanoivat samaa: "Kyllä vain, isälläni oli sellainen."
Kenen kuvausryhmäläisen isällä oli Cortina?
Katsokaa tuota. Kaikkien paitsi ohjaajan,
jolla on kaksiosainen sukunimi, joten hänen isällään oli Range Rover.
Mutta asian ydin on,
että tämä oli reilusti eniten myyty auto Britanniassa.
SÄÄSTÄ HUOLIMATTA SISÄLLÄ ON KAUNISTA.
Tietenkään Ford ei tehnyt pelkällä seksismillä
ja hassulla ajokäyttäytymisellä nimeä perheautolleen.
Oli tärkeitäkin asioita.
Jos 1960-luvun Britanniassa tienasi 3 000 puntaa vuodessa,
hallitus vei siitä 41 % veroina.
Ongelman kiertämiseksi monet yhtiöt maksoivat henkilökunnalleen
vähän vähemmän, mutta antoivat heille auton erotuksen hyvittämiseksi.
Sitä ei verotettu lainkaan.
CORTINALLA ON KAIKKI VASTAUKSET
Ford hoksasi sen
ja kehitti eri varustetasoja johtoportaan eri tasoille.
Perusmalli oli myyntiedustajalle
ja L myyntipäällikölle.
XL-malli, jossa oli kello ja lukittava hansikaslokero,
oli myyntijohtajalle.
Tehokas GT oli toimitusjohtajalle.
Fordin merkintäpolitiikka muutti Britannian luokkajärjestelmän.
Ennen arvostelimme ihmisiä sen mukaan, miten he pitelivät veistä ja haarukkaa
tai sanoivatko vessa vai käymälä.
Cortinan tultua
kaikki perustui siihen, mitä tavaratilan kannessa luki.
Isämme ymmärsivät, mitä nämä merkit tarkoittivat,
ja voi pojat, niin mekin.
Liitytte seuraani Doncasterissa, vanhan kouluni edessä.
Muistan selvästi tulleeni tuosta ovesta eräänä iltapäivänä vuonna 1969.
Hyppelin tästä, menin tämän portinpylvään ohi
ja huomasin, että tuonne oli pysäköity 1600E.
Meripihkanvärinen kuten tuokin.
Isäni oli siinä autossa.
Ja se oli mahdotonta.
E oli ehdottomasti kukkulan kuningas.
Siinä oli neljä mittaria puisessa kojelaudassa.
Ohjauspyörä oli nahkaa ja alumiinia,
ja ulkona oli ruusutyyliset vanteet ja sumuvalot edessä.
Se oli kaunis, ihmeellinen
ja sanoinkuvaamattoman innostava.
Muistan yhä
elävästi, miltä minusta tuntui.
Polveni notkahtivat.
Niskakarvani nousevat nyt täsmälleen samalla tavalla pystyyn
kuin sinä syyspäivänä 50 vuotta sitten.
Muistan myös, kuinka valtavan halauksen annoin isälleni,
koska olin niin ylpeä hänestä.
Hänellä oli E.
E tarkoitti johtotason mallia.
Isälläni oli 1600E.
Hän oli parempi kuin Edinburghin herttua.
Jokunen vuosi myöhemmin Etelä-Walesissa
toinen nuori poika nimeltä James May koki täsmälleen saman.
Olin kamuni Andrew Jonesin kotona saman kadun varrella kuin kotini,
kun hänen isänsä tuli sanomaan, että isäni oli tullut kotiin
ja että tällä oli uusi auto.
Menin siis ulos,
ja kadun varteen oli pysäköity
aivan uusi Cortina GXL.
Mietin, ettei se voinut olla isän uusi auto.
Mutta oli se.
Se oli aivan uusi Mk-3 Cortina.
Koska se oli GXL-malli, siinä oli kromilistat etusäleikössä,
vinyylikatto
ja neljä lisämittaria, jotka oli kallistettu kuskiin päin.
Siinä oli myös kierroslukumittari. En ollut nähnyt sellaista aiemmin.
Mutta kun katsoin sitä,
tajusin yhtäkkiä, että kehoni tuottaa spermaa.
Valitettavasti kaikki lapset Britanniassa eivät olleet yhtä onnekkaita kuin me.
Jotkut heistä syntyivät Birminghamissa.
OSTOSKESKUS
Täällä ei voinut omistaa Fordia,
koska tämä oli British Leylandin koti.
TRIUMPHIN MYYNTIOSASTO
Vartuin tällä kadulla.
Muistan päivän, kun isäni tuli kotiin uuden auton kanssa.
Rukoilin, että se olisi Cortina.
Mutta ei se ollut.
Se oli hartiat lysäyttävä säkillinen pettymystä
nimeltä Austin Allegro Estate.
Se ei ole edes neliovinen!
Mitä ihmettä isäni ajatteli?
Miksi hän teki tämän meille? Putosin lapsenpolvilleni,
käänsin pääni taakse ja ulvoin taivaalle.
Ympäri Birminghamia linnut lähtivät lentoon.
Peurat Stratford-upon-Avonissa katsoivat ylös. Koin niin paljon kauhua.
Tämä oli huippu.
Tämä se oli.
Tätä parempaan me Hammondit emme pystyneet.
Asuimme esikaupunkialueella. Ihmiset ajavat jatkuvasti ohi.
He näkevät auton. He arvostelevat meitä portin tai toivomuslähteen perusteella.
Meillä oli tämä ajotiellämme, missä se nähtiin.
Koska isälläni oli GXL,
siinä oli jarrutehostin ja vaihtovirtalaturi vakiona.
Anteeksi, että jankutan tästä GXL:stä, mutta kamuni Lonnien
isällä oli vain XL.
Hän oli siis roskaväkeä.
Kävelin koulusta kotiin. En kuntoilun vuoksi,
vaan koska kävelin, hypin tai ryömin 50 km mieluummin
kuin tulin nähdyksi nousemassa tuon kyytiin!
Tällaiset autot,
tällaiset synkät salaisuudet ihmisten menneisyydessä
luovat sarjamurhaajia ja psykopaatteja.
On hiton ihme, etten ole sellainen.
Lyhyys ei tee minusta vihaista miestä
eikä Birminghamissa syntyminen, vaan tämä! Syynä olet sinä!
Olisin voinut olla suuri, saada arvokkuutta ja sosiaalisen aseman.
Olisin voinut olla merkittävä, mutta sinä tulit elämääni.
Isäni osti Mk-3 Cortinan,
koska hänellä oli kolme lasta ja hän halusi heidän olevan turvassa.
Hän tiesi heidän olevan turvassa, koska Fordin filmissä kerrottiin niin.
Meillä on teddykarhut, golfmailat
ja kilpa-auto.
Jos ei satu olemaan niitä,
mutta on suurempi perhe, senkin voi pakata mukaan.
Vaikka takana on viisi lasta,
voi ajaa rennosti, koska tietää,
että neliovisen Cortinan lapsilukot pitävät heidät sisällä.
En ole ajanut tällaista aiemmin enkä ole halunnut,
koska se olisi lapsuuden sankarin kohtaaminen.
Pidän kuitenkin siitä.
Näet heidät nyt paremmin, etkö näekin?
Entä tämä? Sillä lailla.
Vuonna 1974 oli jatkuvia sähkökatkoja
kaivosmiesten lakon takia, eikä ollut mitään tekemistä
täysin pimeässä talossamme.
Menin siis ulos istumaan isäni autoon ja teeskentelin ajavani sitä,
mikä oli loistavaa, koska voi laittaa valot päälle,
mitä ei voinut tehdä kotona.
Valot.
Pidin sähkökatkoista.
Birminghamin ulkopuolella kaikki nuoret ja vanhat olivat rakastuneita
Fordin nelioviseen perheautoon.
Tämän rakkaussuhteen ansiosta Ford myi Cortinan jossain päin Britanniaa
joka 47. sekunti.
Niitä myytiin 20 vuodessa 2,6 miljoonaa.
British Leylandilta kesti tuplasti niin pitkään
myydä Minejä puolet siitä määrästä.
Cortinasta oli tullut osa Britannian rakennetta.
Se oli olemassaolomme typpeä.
Mutta 22.7.1982...
VIIMEINEN CORTINA 1962-1982
...Ford lopetti valmistuksen.
Ja se oli sen loppu.
-Hienoa. Cortinan surullinen tarina. -Niin.
-Mutta hieno tarina. -Se jatkuu.
-Kyllä. -Onko parempi olo?
On vähän.
Haluan vain tehdä yhden asian.
Saanko kysyä, kuinka monen isällä oli Cortina?
-Katsokaa tuota. -Niin.
Hämmästyttävä joukko, eikö olekin? Mahtavaa.
Niin on.
Asetetaan tämä mittasuhteisiin.
Ford myi 2,6 miljoonaa Cortinaa.
Austin myi 57 000 Allegro Estatea.
Harmi, että isäsi osti yhden niistä.
Olet hiton oikeassa.
Se pilasi elämäni.
Jatketaan Fordin tarinaa myöhemmin,
mutta nyt on aika
käyttää juttelun muovipussia,
johon keräämme väittelyn koirankikkaroita
Keskustelukadun katukäytäviltä.
KESKUSTELUKATU
Enpä tiedä.
Se tekee, mitä haluaa.
Grafiikan uskomattomasta näyttävyydestä huolimatta
meillä ei ole tällä viikolla aikaa perinteiseen Keskustelukatuun.
Ei ole, koska teemme,
kuten sanoimme, tärkeää dokumentaarista työtä.
Niin teemme. Siksi haluaisin puhua korin värisistä puskureista.
-Sinun pitäisi. -Teen niin, koska jos ennen vanhaan
ajoi moottoritiellä ja taakse tuli auto,
jossa oli korin väriset puskurit,
ja itsellä oli mustat muovipuskurit, tiesi, että pitää mennä pois tieltä.
-Niin. -He olivat parempia.
He olivat parempia sen vuoksi.
Mitä jos ajoi moottoritiellä,
katsoi taustapeiliin
ja näki takana olevassa autossa niskatuet?
Ihan totta, niskatuet.
Katsoin niitä samalla tavalla kuin nykyään katsotaan superjahteja.
-Ne olivat saavuttamattomat. -Niin.
-Ei voinut saada... -Ne olivat arvon symboleja.
Jos autossa oli kattoluukku, oli keisari.
Mitä jos se oli sähköinen kattoluukku?
Voi luoja! Oli luultavasti avaruudesta. Oli avaruuskeisari.
Niin. Katsotaan, osaanko selittää tämän tavalla,
jonka alle 40-vuotiaat ymmärtävät.
Se on sama kuin jos hakee työtä.
Pomo sanoo: "Annamme työsuhdeauton,
"mutta annamme myös puhelimen.
"Sillä puhelimella voit soittaa.
"Jos teet pari vuotta kovasti töitä,
"annamme sinulle iPhone L:n,
"jolla voi lähettää myös tekstareita.
"Jos olet meillä 30 vuotta töissä tekemättä virheitä,
"saat iPhone GXL:n."
En tiedä, mitä mallia tämä on.
Onko se 7, 8 vai 9? En tiedä.
Et tiedäkään, mutta 1970-luvulla olisit tiennyt,
koska tuossa olisi suuri krominen GXL-merkki.
Niin ja kromilista laidalla ja sumuvalot tässä.
-Niin olisi. -Sen siis tietäisi.
Ne olivat arvoaseman merkkejä,
ja jokainen näki ne.
Sellaisessa maailmassa elimme.
Kun isälläni oli 1600E, hän ajoi sillä pienen kolarin.
Fordin korjaamo vaihtoi hajonneen etusäleikön 1600 Super -mallin säleikköön.
Isäni sanoi, ettei sillä ollut väliä.
Oli sillä!
Se oli tärkeämpää kuin Vietnamin sota.
Hänet oli julkisesti nolattu.
Sanottiin, ettei hänellä oikeasti ollut 1600E:tä.
Se on 1600E! "Olette vain laittaneet sumuvalot siihen."
Emmekä ole! Meillä on oikeasti sellainen!
-Niillä asioilla oli paljon merkitystä. -Niin todella oli.
Sinullahan oli 1600E?
Oli minulla. Ostin sen kymmenen vuotta sen jälkeen kun isä myi omansa.
Hyvin tehty. Kekseliästä.
Sanoo mies, jonka ensimmäinen auto oli
Toyota Corolla.
Se oli Liftback.
Mutta minä muokkasin 1600E:täni.
Laitoin Debbie Harry -merkin keskelle ohjauspyörää.
Turkisvuoratut ovet,
Wolfrace-istuimet
ja kromattu urheiluilmansuodatin,
jonka väitin kavereilleni tuovan 40 lisähevosvoimaa.
Ei se oikeasti tuonut, mutta väitin niin kaikille kavereilleni.
-Tiedätkö, mitä teit? -Mitä?
Asentamalla lisäosat autoosi, kuten urheiluilmansuodattimen,
kutsuit käytännössä itseäsi Jeremy Clarkson, OBE:ksi,
kun sinulla ei ollut sitä arvonimeä.
Vähän siihen suuntaan.
Sekaannuit luokkajärjestelmään niillä turkisvuoratuilla ovilla.
Ei unohdeta yhtä asiaa.
Sinä muokkasit Corollaasi
törmäämällä sillä Volvoon.
Tein kyllä niin.
Se oli ensimmäinen kolarini.
Ensimmäinen useista.
Hyvä on. Kyllä.
-Se loi trendin elämääsi. -Opin sen myöhemmin.
Hänen ratkaiseva hetkensä.
-"Pidän kolareista." -Hyvä on.
"Ansaitsen tällä elantoni.
"Tein sen taas."
Ja niin tein.
Niin.
Täsmälleen.
Voi luoja.
Tiedättekö mitä?
-En ole omistanut Fordia. -Mitä?
-En.
Aivan kuin sanoisi, ettei ole omistanut kynää.
En ole ostanut postimerkkiä.
Jopa minä olen onnistunut omistamaan Fordin.
Oikeastiko?
Kun lähdin Birminghamista,
minulla oli kaksi, mutta tavallaan samassa autossa.
Toisen etuosa ja toisen takaosa liitettyinä yhteen.
Se oli aivan toivoton.
Olivatko ne samanväriset?
Kun ostin ne, ne olivat suurin piirtein samanväriset.
Tämä on...
Tämä ei oikeastaan ole Keskustelukatu.
-Ei. -Menneiden muistelua.
Nyt pitää palata Cortinaan.
Niin pitää, koska kun se tapettiin vuonna 1982,
Ford ei luopunut
miljoonia myyvän keskikokoisen perheauton ideasta,
vaan keksi korvaajan.
Sen nimi oli Sierra. Tässä on sen kuva.
Alussa se oli aika susi.
Niin oli.
Kun se esiteltiin, kaikki inhosivat
sen futuristista ja aerodynaamista muotoa.
Sen sanottiin näyttävän hyytelömuotilta.
Sitten kaikki tajusivat, ettei aerodynamiikka edes toiminut.
Kävi ilmi, että suoralla se oli ihan hyvä.
Mutta kun sivutuuli osui siihen,
tai se ohitti rekan moottoritiellä,
se mutkitteli kuin humalainen.
Autokauppiaat inhosivat sitä muovisen etupään takia.
Jos ajoi kolarin, se palautui muotoonsa, mikä oli nerokasta.
Muttei tiennyt, että kaikki sen takana oli hajonnut palasiksi.
Niin.
Ford päätti, että oli vain yksi tapa saada kaikki rakastumaan
sen uuteen keskikokoiseen perheautoon.
He olivat tehneet niin aiemmin.
Tekemällä nopean version.
He kehittivät tämän.
Sierra RS Cosworthin.
Auton, joka kulki 240 km/h.
Oli vuosi 1986. Monet autot kulkivat 240 km/h, muttei Ford.
Se oli hulluutta.
BMW ja Mercedes eivät voineet uskoa sitä.
Aivan kuin puutarhuri olisi tullut salonkiin
ja potkaissut paronin hampaat sisään.
Siniveriset saivat turpaansa tältä
ruumiillisen työn tekijältä.
Sierran muskelit tulivat Cosworthilta,
brittimoottorivalmistajalta, jonka kuuluisin F1 V8
oli voittanut ällistyttävät 176 GP:tä.
He ottivat ankean valurautaisen perheauton moottorin,
asensivat siihen alumiinisen tuplanokka-akselin kannen
sekä roskakorin kokoisen turbon
ja tekivät siitä mestariteoksen.
Tämä rakennettiin kovaa työtä tekeväksi laitteeksi,
kuten huomaatte.
TARKASTA ÖLJYT PÄIVITTÄIN
Jos katsoo tarkkaan,
huomaa toisen sarjan ruiskutussuuttimia,
joita ei ole kytketty mihinkään.
Ne asennettiin, koska Ford tiesin niiden olevan tarpeen,
kun se teki kuten aina perheautoillaan,
ajoi niillä kilpaa.
Kun ruiskutussuuttimet kytkettiin ja asennettiin suurempi turbo,
kilpa-autot tuottivat valtavat 525 hevosvoimaa.
Ne olivat pysäyttämättömiä.
Ford Sierra Cosworth, aikansa paras touring car.
Se voitti aikanaan 84 % kisoista, joihin osallistui.
84 prosenttia!
Se tekee siitä menestyneimmän kilpa-auton ikinä.
Haluaisin tavata kuskin, joka kilpaili sillä voittamatta.
"Minulla oli ehdottomasti paras työkalu tehtävään,
"ja kaikki muut voittivat sillä, paitsi minä.
"Taisin saada potkut."
Jotta tiellä kulkeva raketti osoittaisi pääosin oikeaan suuntaan,
siinä oli parannettu jousitus,
tasauspyörästön luistorajoitin ja sen kuuluisin ominaisuus,
valtava takasiipi.
Tuo siipi kertoo kaiken Cosworthista.
Kun sitä vertaa Mercedesin ja BMW:n aikuisiin osiin, se sanoo:
"Häipykää! En välitä, mitä ajattelette minusta."
Mutta sillä oli myös tarkoitus. Se loi pitovoimaa,
mikä jokaisen pubitietäjän mukaan
tarkoitti, että sillä voi ajaa tunnelin katossa.
Enpä ole siitä varma. Tämä on yhä aika rauhaton.
Se tuo huonoimmat puolet esiin.
Tämä on kuin tosi huono kamu.
Hän on todella rakas,
mutta kukaan muu ei pidä siitä, että on hänen kanssaan.
Cosworth teki Sierrasta
yhden halutuimmista autoista.
Koska se maksoi vain 17 tonnia,
kuusi tonnia vähemmän kuin BMW M3,
rakennusmies saattoi ostaa sen.
Vaikka kaikki halusivat Fordin uusimman työläissankarin,
kaikki eivät olleet valmiita maksamaan siitä.
Huviajelijat...
Huviajelijat varastetussa Sierra Cosworthissa...
Ajavat Newcastlen kunnan lähiössä...
Suorituskykyinen ajoneuvo on autovarkaiden suosikki.
VARASTETTAVIN AUTO POHJOISESSA
Autorikokset lisääntyivät valtavasti 80-luvun lopulla,
ja Cosworth oli niiden kärjessä.
ROISTOJEN LEMPIAUTO
Tällä autolla oli superauton suorituskyky ja vajan lukot.
Jos oli viisi sekuntia aikaa ja ruuvimeisseli, sai Sierra Cosworthin.
Ja mitä sen jälkeen tekikin, kytät eivät saaneet kiinni.
Ford yritti päästä tilanteen tasalle poistamalla siiven
ja laittamalla sähäkän moottorin hillittyyn nelioviseen koriin
tehdäkseen tämän Sierra Sapphire Cosworthin.
Mutta se ei auttanut.
Jos jotain, rikolliset olivat kiitollisia.
"Kiitti. Takaovet.
"Kamujen on helpompi nousta kyytiin pankkiryöstön jälkeen."
Mutta lopulta... Mitä?
Voi luojan tähden.
Tilanne muuttui niin pahaksi 90-luvun alussa,
että Sierra Cosworth varastettiin viisi ja puoli kertaa todennäköisemmin
kuin mikään muu auto.
Monet omistajat ilmoittivat, että rikolliset seurasivat heitä
odottaen heidän pysäköivän, jotta voisivat varastaa sen.
Se vei suoraan sanoen ilon sen omistamisesta.
Ford tuli niin epätoivoiseksi,
että laski Cosworthin hintaa 7 000 puntaa,
koko Fiestan hinnan, muuttaakseen asioita.
Eikä edes se toiminut.
Siihen aikaan monet Cosworthin omistajat ilmoittivat,
että vakuutusmaksut olivat suuremmat kuin auton arvo.
Lopulta Sierra Cosworthin vakuuttaminen ei ollut vain kallista,
vaan mahdotonta. Niitä ei voinut vakuuttaa.
Mutta sillä ei ollut enää väliä.
Sierra Cosworth oli tehnyt työnsä,
kuten Lotus Cortina 25 vuotta aiemmin,
saaden tavallisen perheauton vaikuttamaan mahdottoman siistiltä.
-Istuin vain kuolaamassa. -Se on legenda.
-Ehdoton legenda. -Aivan.
Kuolasin tässä.
Pidin siitä todella.
Jumaloin Sierra Cosworthia.
-Se oli loistava. -Upea.
Ehdottoman upea.
Minun täytyy tehdä vähän enemmän dokumentaarista työtä.
-Näin on. -Koska Cosworth
ei ollut tärkein asia Sierrassa.
Tärkeintä oli, että Sierra muutti työväenpuolueen.
Oikeastiko?
Ihan totta. Nuori Tony Blair kalasteli eräänä päivänä ääniä,
näki miehen pesevän Sierraansa ajotiellä ja meni hänen luokseen.
Siihen aikaan työväenpuolueen politiikka,
kuten nykyäänkin, oli saada mies pois autosta omalle paikalleen
bussiin.
Tony Blair tajusi, ettei se mies halunnut bussiin,
vaan paremman, nopeamman Sierran, jossa oli niskatuet.
Hän lähti ja loi uuden työväenpuolueen sen keskustelun tuloksena.
Ja aloitti sitten laittoman sodan.
Hän aloitti.
No...
Aloitti hän.
Eksyttiin aiheesta.
Hän teki ne kaksi asiaa.
Palataanko autoon?
-Hyvä idea. -Hyvä on.
Nyt pitää ottaa selvää, kuinka nopeasti...
Katsotaan, osaanko yhä lausua sen oikein, Cozza...
-Osaat yhä. -Hyvin meni.
Tiedätte, mitä tarkoitan. Cozza.
Katsotaan, kuinka nopeasti se kiertää Eboladromen.
Siinä se lähtee. Pehmeästi viivalta, mutta sitten pyörät sutivat,
kun turbo herää henkiin ja sinkoaa sen Epäsuoralle.
1980-luvun vaihteenvaihtotreenit siinä
ja paljon korin kallistumista noilla pehmeillä 80-luvun jousilla.
Katsokaa tuota!
Ajaa kuin varastetulla autolla, joka se olisi 30 vuotta sitten ollut.
Tässä mennään. Vähän yliohjautumista Sinun nimesi tässä -osioon.
Tuota ei näe nykyaikaisilla autoilla.
Nyt turboviive lakkaa, kun se painelee takaisin Epäsuoraa.
Tämä ei ole nopein näkemämme auto, mutta voin lyödä vetoa,
että Abbiella on hauskaa.
Tiukka jarrutus Vanhan naisen talolle, vääntää sen mutkaan
ja pitää siistin linjan oikeaan ja vasempaan.
Nyt taas kaasua Ala-asemalle.
Moottori kiljuu: "Hei, Gary!"
Sillä lailla. Jarrutus. Heittää sen mutkaan kuin touring car -kuski.
Vain Lammaslaidun jäljellä.
Vain vähän draamaa ja viivan yli!
Se näytti hienolta, todella jännittävältä.
-Odotin täyttä... -Niin.
...ohjailua, mutta ei.
Se driftaa nelivetona, kuten Lotus Cortina.
Niin ne tekevät.
Katsotaanko, kuinka nopeasti Abbie kiersi Eboladromen?
KIERROSAJAT
Katsotaan aika. Nopeammin kuin luulin.
-Mitä? -Nopeammin kuin Lamborghini.
Sanoinhan, että se oli hidas.
Se on hitaampi kuin Ford Sierra.
Minusta on mielenkiintoista, että se on nopeampi kuin Ford Fiesta ST200,
ja molemmissa on noin 200 hevosvoimaa.
-Niin on. -Kyllä.
Se osoittaa, että huolimatta kaikista parannuksista
jousituksessa ja renkaissa, mikään ei voita
hiton suurta turboa.
Täsmälleen.
-Turbo tekee työt. -Täsmälleen.
Saanko palata dokumenttiimme?
-Saat. -Kyllä.
Vuonna 1993 Ford lopetti Sierran valmistamisen
ja päätti viedä Britannian mullistaneen idean
maailmalle.
He kutsuivat sitä maailman autoksi.
Se ei ollut vain kaikille täällä, vaan kaikille kaikkialla.
He kutsuivat sitä Mondeoksi.
Se saavutti jotain, johon yksikään auto historiassa ei ole pystynyt.
Vuosien varrella Richard, James ja minä olemme ajaneet lähes kaikilla autoilla.
Olemme kehuneet monia niistä,
kuolanneet niiden muotoilua,
ajotuntumaa
tai tapaa, jolla ne saavat penistemme juuren kuohumaan.
Uskomatonta kyllä on vain yksi auto, josta me kaikki pidämme.
Tämä Mondeo ST Estate.
Tehdään selväksi, että on monia autoja, joista kukaan meistä ei pidä.
-Niin. -Kyllä.
-Nissan Juke. -Inhoan sitä. Kupla.
Kupla on hyvä. Inhoamme kaikki sitä.
Nissan Qashqai.
-Kyllä, se. -Se on hyvä.
-Audi Q5. -Niin, en pidä siitä.
-Inhoamme kaikki sitä. -Ja Q7.
-Inhoamme kaikki sitä. -Aivan.
-Jaguar X-Type. -Inhoamme kaikki sitä.
Uusi Land Rover Discovery.
-Kyllä. -Niin.
BMW X3.
-Niin. -Kyllä.
Mini Countryman.
-Niin. Inhoan. -Inhoamme kaikki sitä.
Olemme osoittaneet, että on useita autoja, joista emme pidä.
Mutta autot, joista pidämme...
-On tämä. -On tämä.
Entä Subaru Legacy Outback?
Etutasauspyörästö on roskaa.
Se ei käänny mutkasta, vaikka ajaa hiljaa.
Se on ärsyttävä.
-On vain tämä. -Niin.
Tämä se on.
Minä pidin nopeasta versiosta.
Se oli silti mukava.
-Hyvät istuimet. -Jep.
Kunnon ajotuntuma. Se ei pidä kamalaa meteliä.
Se on sivistynyt.
Pidän siitä, että se oli kunnon käytännöllinen farmari.
Siinä oli valtava tavaratila. Ford teki siitä järkevästi viisiovisen.
-Niin. -Austin ei ajatellut sitä
-Allegron kohdalla. -Se on totta.
Pidän sen vauhdista.
Onpa yllättävää.
V6-moottori, 200 hevosvoimaa.
Nollasta sataan 7 sekuntia. Huippunopeus 240 km/h.
Vaikkei näyttänyt siltä, tämä oli yhtä nopea kuin Cosworth.
Kun siitä tehtiin ST 220 vuonna 2002,
se myös näytti oikealta.
Näitä olisi pitänyt myydä miljoonia.
Mutta oli yksi ongelma.
Tämä.
Ensimmäinen niin sanottu tila-auto,
Toyota Picnic.
Vuonna 1996, kun se esiteltiin,
nauroimme sille, koska se vaikutti niin tyhmältä.
Miksi nimetä auto sen mukaan, mitä sillä ehkä tekee? "Picnic."
Ei ollut Toyota Hammaslääkäriä.
Honda Pistäydy kaupassa.
Se on tavallinen, ei edes innostava.
Volkswagen Dogging.
-Tyhmä idea. -Typerää tehdä niin.
Se maksoi saman verran kuin Mondeo. Se oli vain vähän korkeampi.
Siltä varalta, että pää yhtäkkiä venyy.
Oliko muotia pitää viktoriaanisia teollisuusmiesten hattuja...
-Ei! -...siihen aikaan?
-Ei ollut. -Sitten sille ei ole oikeutusta.
Miksi... Ellei sitten ole karhunnahkalakkia liimattuna...
-Päähän. -...pään päälle.
Ei ole muuta syytä. Minua vaivaa
vahinko, jonka tämä teki lapsille.
"Tulkaa katsomaan uutta autoa, lapset."
Se on...
-Se on vähän naurettava. -...tuo!
"Onko tuo automme?" Se on vastenmielinen!
Se on surkea.
Siinä on suuret ikkunat, joten minut nähdään siinä.
Siinä lukee "perheen hauskanpidon ajoneuvo".
Niin lukee. Mitä hauskaa siinä on?
Se ei ole hauska.
Kun se esiteltiin, luulimme sitä muotioikuksi,
kuten housuhameet, uppopaistettu briejuusto,
Crocsit tai tatuoinnit.
Jotain, jonka ajattelee olevan hauskaa
ja hetken päästä tajuaa sen olevan naurettavaa.
Mutta ei. Idioottimainen korkean auton idea alkoi tarttua.
Renault teki oman versionsa, jonka nimi oli Scenic,
ja pian kaikki tekivät samoin.
Mazda, Fiat, Vauxhall, kaikki.
Mieti, minkä aloitit, senkin paskiainen.
Ansaitset tämän ja saat sen.
Ja saat sitä lisää.
Uusi auto on hieno asia, muttei silloin, kun se olet sinä!
Sinulla on peili jäljellä.
Mieti, kuinka monta elämää olet pilannut.
Olet nykyajan Allegro Estate
ja ansaitset tämän.
Asioita pahensi Fordin kannalta se, että vuonna 2000
brittihallitus päätti, että työsuhdeautoja verotetaan kuin tuloja.
Ihmisten täytyi ostaa omat autonsa,
ja monet reagoivat olemalla ostamatta autoa.
Koska korot olivat niin matalalla, oli järkevämpi liisata.
Ja jos liisaa, miksei hanki BMW:tä
tai Mercedestä?
Kun riutuminen alkoi tuntua, Ford itselleen tyypillisesti
vakavoitui autourheilun suhteen.
Katsokaa, kuinka Tom Kristensen jää jälkeen
Alain Menulle Fordissa.
Vuonna 2000 ne olivat ensimmäinen, toinen ja kolmas
British Touring Car Championship -sarjassa.
Kaikki kolme Fordia taas eturivissä tässä pikakisassa...
Seuraavana vuonna Mondeoita myytiin vähän enemmän.
Ford-kuskit omivat palkintopallin.
Sitten he lopettivat autourheilun.
Tila-autot jatkoivat tuloaan ja Mercedesin liisaaminen halpeni.
Vaikutus Fordiin oli hämmästyttävä.
Vuonna 1994 Britanniassa myytiin 127 000 Mondeota.
Vuonna 2017 niitä myytiin vain 12 000.
Ja 85 % niistä oli suurasiakasmyyntiä
autovuokraamoille ja poliisille.
Se tarkoittaa, että vain 1 900 Mondeota myytiin yksityisostajille.
Sellaisen ostaneille.
Niin. 1 900.
Jos asiaa ajattelee... Fordilla on 500 edustajaa Britanniassa.
-Eikö niin? -Niin.
Jokainen niistä on ottanut kaksi Mondeota vuodessa.
Voi luoja, kyllä. Esittelymalleiksi.
Meillä on siis...
Puhut 900 Mondeosta.
900 ihmistä sanoi: "Ostan tuollaisen rahoillani."
Niin, 900 ihmistä.
Kun ennen niitä myytiin 127 000 vuodessa.
Se on ällistyttävää.
Niinpä.
Amerikassa tilanne on niin paha,
että Mondeo poistetaan myymälöistä tänä vuonna.
Ennustetaan, että pian sen jälkeen
se poistuu muualtakin maailmasta.
Kun niin tapahtuu, Britannia on menettänyt paljon enemmän kuin pelkän auton.
Mondeo ei ollut koskaan hieno eikä näyttävä.
Se ei voittanut Le Mansia eikä Nobel-palkintoa.
Se ei kirjoittanut Vihan hedelmiä.
Se oli vain kamu, jonka kanssa oli kiva mennä pubiin.
Tästä on kyse. Kun joku hieno tai näyttävä,
vaikka Mick Jagger, kuolee, se on surullista.
Mutta kun kamu kuolee, se on sydäntäsärkevää.
Antaaksemme siis tälle autolle sen ansaitsemat jäähyväiset
me varasimme Lincolnin katedraalin.
Kutsuimme samoin ajattelevaa väkeä juhlistamaan sen kuolemaa.
Nämä ovat ystävän hautajaiset.
Jonkun verran väkeä on tullut jo. Katso tuota.
-Suuri, eikö olekin? -Erittäin.
Maailman korkein rakennus 250 vuotta.
Kuinka monta tulee paikalle?
-On tiistai-iltapäivä. -Saamme ehkä 50.
Ei. Heitä voi tulla 100.
-Sata olisi kiva, eikö olisikin? -Niin.
Itse asiassa heitä tuli aika paljon enemmän.
Niin monta ihmistä tuli, että Lincolnin liikenne jumittui.
Meidän täytyi aloittaa muistotilaisuus ennen kaikkien saapumista.
Ford.
Rakas Ford ja ihmiskunnan isä
Anna hölmöt tapamme anteeksi
Palauta meille oikeudenmukainen mielemme
Puhtaammalla elämällä palvelemme sinua
Syvemmällä kunnioituksella ylistämme
Tiputa hiljaisuutesi kastetta
Kunnes aherruksemme loppuu
Vie sieluistamme rasitus ja stressi
Anna järjestelmällisen elämämme tunnustaa
Sinun rauhasi kauneutta
Puhalla halujemme kuumuuteen
Viileyttäsi ja balsamiasi
Anna aistien tylsyä, anna lihan väistyä
Puhu maanjäristyksen Tuulen ja tulen kautta
Oi tyyni levollisuuden ääni
Niin.
Hyvin surullista.
Se on
hyvin surullista, eikä se ole ainoa
brittiläinen autoiluinstituutio, joka tulee tiensä päähän.
Me olemme.
Tämä ei ole ainoastaan kauden viimeinen...
Anteeksi. Sarja sellaisena kuin sen tunnette päättyy:
rata, yleisö, me kolme
ja todella huonosti istuvat takit joka viikko.
Tämä on viimeinen.
Niin on.
Se on surullista, mutta olemme tehneet tätä yhdessä 17 vuotta.
Kuusitoista.
-Sinä olit myöhässä. -Anteeksi.
Niin hän oli.
Meistä tuntuu silti, että on aika siirtyä eteenpäin.
-Niin. -Ei!
Ei!
Ongelmamme on, ettemme voi
tehdä noin merkittävää ilmoitusta
ja kävellä sitten ulos teltasta.
Emme voi. Olemme siis koonneet montaasin
tekemistämme asioista Amazonin lisäksi
edellisellä työnantajallamme BBC:llä. Tässä se on.
Tämä kestää loputtomiin.
Nyt mentiin.
-Voi luoja. -Tämä on...
Sen porkkana tuli esiin.
Hanaa! Vauhtia!
Pitää päästää irti.
Katsokaa tätä.
Hienoa!
Mennään!
Mentiin!
Hittolainen.
Tämä on sekoilua parhaimmillaan.
Olenko minä kuollut?
Uskomatonta, että katson...
Tämä voi mennä täysin pieleen.
Nyt tiedän, miltä tuntuu olla Richard Hammond.
Se luovuttaa.
Voi luoja!
Totuus on...
Voi paska. Anteeksi.
Mitä teillä oikein on päällä?
Senkin paskiaiset!
USA!
Minua pelottaa.
Nähdään siellä.
Hemmetti.
Olemme matkustaneet kauas.
Käykö?
Kiitos.
Kiitos. Kuulkaa.
-Meillä on riittänyt hauskaa. -Niin on.
Se oli loistavaa, eikö ollutkin?
Kaikki oli loistavaa. Muistelen juuri
-lehmää Camarossa. -Niin.
-Tuhoutumatonta Toyotaa. -Niin.
-Oliveria. -Niin.
Rantakirppuja dyyneillä.
-Niin. -Se oli...
Niillä ajaminen kuului joukkoon.
-Ajaminen laskettelurinteessä... -Jaguareilla.
Yksi parhaista tekemistäni asioista.
Hevoseni paritteli hevosesi kanssa, kun seisoimme vieressä.
En pitänyt siitä niin paljoa.
Hän putosi hevosen selästä.
Hän putosi moottoripyöränsä päältä.
-Kyllä. -Loputtomasti. Se oli aina hassua.
Hienoa oli, että kaikkina yhteistyömme vuosina
yhdelläkään kaatumiskerralla
ei saanut sympatiaa.
-Ei. -Heti alettiin nauraa.
"Hän satutti itsensä!"
17 vuoden aikana kamut eivät välittäneet...
Onko kenelläkään siellä lämpimiä muistoja?
James kaatui ja löi päänsä.
Niin, James löi päänsä Syyriassa. Se oli hillittömän hauskaa.
Ainakaan en muista.
-Mitä? -Asuntovaunut.
Asuntovaunut yleisesti.
Loputtomasti asuntovaunuja. Asuntovaunujen tuhoaminen.
Spitfiret.
Kun istuu Spitfiressa ja katsoo kahta kamuaan myöskin Spitfireissa...
Land Rover Defender!
Vietnam.
-Kyllä vain! Luoja. Inhosin Vietnamia. -Vietnam.
-Pidin siitä. -Pidin Vietnamista,
mutten pitänyt moottoripyörällä ajamisesta.
Italialaiset superautot.
Olemme käsitelleet italialaisia superautoja. Ne kaikki.
Ei, vaan halvat.
Niin, ne halvat. Niinpä. Minä räjäytin Maseratin kampiakselin
sinun Lamborghinisi tuulilasin läpi.
Heitit minua moottorilla.
Heitin kirjaimellisesti häntä moottorilla päähän.
-Kaikki on ollut eeppistä. -Robin Reliant.
Älkää lopettako.
-Mitä? -Älkää lopettako.
-Jatkakaa. -Olkaa kilttejä.
No...
Meillä on hyviä uutisia. Me emme lopeta.
-Mitä? -Me emme lopeta.
Emme voi. Pitäisi hankkia töitä.
Emme oikeasti lopeta.
Totuus on, että Amazon rakastaa meitä
ja me Amazonia, joten me jatkamme vielä vähän.
Me jäämme tänne. Kyse on siitä,
että kuten sanoin, sarja tällaisenaan päättyy,
ja se on meistä surullista.
Yleisö,
tällainen juttu ja rata.
Kuka haluaisi nähdä, kun teemme lisää suuria seikkailuja?
Hyvä!
Ajomatkoja.
Ajomatkoja? Erityisjaksoja!
Kuka haluaa erityisjaksoja?
On olemassa...
-Se on... -On olemassa...
Kiitos.
On vielä paljon paikkoja maailmassa, joissa emme ole käyneet.
Ihmisiä, joita en ole loukannut.
-Monia kolaroimattomia autoja. -Totta.
Täsmälleen. Vaikka tämä on mennyttä,
sarja jatkuu.
Se jatkuu.
Tarvitsemme kävelykepit ja vaipat.
-Näin on. -Näin on.
Vaikka nämä eivät ole hyvästit meiltä,
ne ovat hyvästit tältä.
Haluaako joku ostaa teltan?
Nähdään. Pärjäilkää.
-Nähdään pian. -Kiitos, kaverit.