A NAGY TÚRA
SKÓCIÁBAN
A LEZÁRÁS IDEJÉN
Üdvözöljük önöket A nagy túra adásában,
amely ezúttal nem egy vulkán tetejéről
vagy a tengerfenékről jelentkezik.
Így igaz. Berwick-upon-Tweed-ben, Anglia legészakibb városában vagyunk.
A feladatunk, hogy átkeljünk a határon,
majd végigautózzunk Skócián a Külső Hebridák felé.
Ez az eddigi legszebb utunknak ígérkezik.
És útközben megpróbálunk válaszolni egy nagyon fontos kérdésre.
Igen, a következőre: Európában amerikai zenét hallgatunk,
amerikai ruhákat veszünk, amerikai sört iszunk,
amerikai napszemüveget viselünk.
De az amerikai autók nem népszerűek.
Vajon miért?
Hogy kiderítsük a választ, mindannyian vettünk egy amerikai autót.
Én ezt választottam,
egy hat méter hosszú Lincoln Continental Mark V-öt.
Emlékeznek Jock Ewingra a Dallas-ból?
Neki is ilyenje volt.
Frank Cannonnak, a testes tévés nyomozónak is hasonló autója volt,
a Mark IV, ami nagyjából ugyanilyen.
És ez azt jelenti,
hogy úgy nőttem fel, hogy minden héten egy Lincolnt láttam a tévében,
aztán az apámhoz fordultam, és azt kérdeztem: "Vehetnénk egy Ford Cortinát?"
Miért nem egy ilyet akartam?
Meg ő sem?
Hali!
Ez egy Buick Riviera.
Az bizony!
Önnyitó csomagtartóval.
-Becsukjam? -Mikor nyílt ki?
-Most, mikor megálltál. -Ez egy funkció.
Íme, a legendás 1971-es Buick Riviera, a Boattail.
Mi van?
Semmi, csak... Le vagyok döbbenve.
Mert azt kérdeztük, hogy miért nem lettek népszerűek az amerikai kocsik Európában.
Miért, Amerikában népszerű volt ez?
Pont ez a lényeg. A Riviera volt a Buick válasza a Ford Thunderbirdre.
'63-tól gyártották a Rivierát, és egész kelendő volt,
bár nem adtak el annyit, mint a Thunderbirdből.
Ezért '71-ben azt mondták: "Csináljunk valami igazán ütőset,
"újat, különlegeset."
És ezt kezdték gyártani. Mindenki utálta.
Szó szerint!
Így reklámozták: "Ennek nincs párja."
Erre az amerikaiak így reagáltak: "Jó."
De Jock Ewing, Testes Frank Cannon, ez a hírességek autója.
Clint Eastwood.
-Tényleg? -Jeff Bridges.
-Komolyan? -Igen.
-Ez volt nekik? -Bruce Willis.
Bruce... Tényleg?
-Szóval, ez Franké és Jocké? -Igen.
-Ez meg Bruce-é, Clinté és Jeffé? -Bizony!
Mi meg úgy kocsikáztunk Európában, hogy azt kérdeztük: "Allegrónk legyen, vagy..."
Allegro Estate-ünk volt, amikor ez már létezett!
Szerinted May mit választott? Pontosabban:
milyen Cadillacet vett May?
Végül...
hat méter hosszú várakozás után...
megkaptuk a választ.
Az autó most érkezik a 4-es, 5-ös, 6-os, 7-es, 8-as, 9-es, 10-es peronra.
May?
-Igen? -Sejtettük, hogy Cadillaced lesz.
Nem egyszerűen egy Cadillac. Ez egy Cadillac Coupe DeVille.
-Tényleg? -A Cadillacek Cadillacje.
Őszintén, Elvis Presley-nek érzem magam, mikor ezt vezetem.
Azaz? Halott vagy egy vécében?
Mennyi burgundi vöröset lehet betenni egy kocsiba?
Olyan, mint egy amerikai motelszoba.
A világ összes burgundiját ehhez használhatták fel.
-"Milyen színű legyen az ülés?" -"Burgundi."
-"A műszerfal?" -"Burgundi."
-"Jó ötlet." - De a kapcsoló,
a tempomatkar végén lévő gomb...
-Burgundi. -...szintén burgundi. Igen.
Reméltem, hogy nem veszed észre.
Már leesett?
Be kell ismernem, hogy egy kicsit hülye vagyok.
Idefelé vezetés közben
észrevettem a tükörben, hogy valami repül mögöttem az úton.
Gondoltam is: "De érdekes.
"Ez pont olyan burgundi vörös színű, mint az autóm."
De fel se merült bennem, hogy az enyémről eshetett le.
Játszanunk kéne egy Top Trumpsot.
-Motor? -Igen?
6,6 literes V8-as.
-Ez aranyos! -6,6...
-Mi? Ez nem aranyos. -Ez indítja a motort?
-Mekkora a motor a tiédben? -7,5-es.
-7,5 literes? -7,5 literes V8-as.
-A tiéd? -8,2.
Nyolc?
8,2 literes. Ez a legnagyobb V8-as, amit sorozatgyártású autóba szereltek.
-8,2 literes. -Na jó, rendben.
Ez nyilvánvalóan erősebb. Hány lóerős?
Az enyém?
Százkilencven.
-Nem hiszem, hogy számít a lóerő. -A tiéd?
-Száznyolcvanegy. -Csak?
Igen. 6,6 literes. Fogalmam sincs, hogy csinálták.
A hét és fél literes V8-asom 250 lóerős.
-Kétszázötven? -Igen.
Ez egy rakéta!
A NAGY TÚRA SKÓCIA
Mivel alig vártuk, hogy megkezdjük fontos felfedezőutunkat,
beindítottuk a 4,5 tonnás Lincolnt,
a 7,7 tonnás Buickot,
a Burgundia-hegyet...
és útra keltünk.
Ez az.
A skót határ.
Skót földre értünk.
Hazatérés ez ennek az autónak, mert Mr. Buick, a Buick alapítója, skót volt.
Hazajöttél!
Jeremy Clarkson,
tudsz róla, hogy az autód úgy néz ki, mintha beszélne menet közben?
Ezt nem tudtam.
Az első lökhárító 27 kilométerrel van azelőtt, ahol ülök.
Tovább hajtottunk, döbbenten attól, hogy mi mindenről maradtunk le gyerekkorunkban.
Úgy emlékszem, hogy 1970-ben
a fűtés választható extra volt az Austinokban. Képzeljék, a fűtés!
Míg ebben elektromosan állítható ülések,
elektromos ablakok, elektromos oldalablak, tempomat van...
Még az Enterprise csillaghajóban sem volt tempomat!
Ezt nézzék, automata klíma!
Beállíthatja takarékosra, automatára vagy kétszintűre.
Kétszintű. Még azt se tudtuk, hogy ez mit jelent.
Ha valaki egy olyan ablakot mutatott volna az 1970-es években,
amely elektromossággal működik,
elájultam volna.
Nézzék a fényszóróimat!
Garázskapuk fedik őket.
Milyen lett volna a gyerekkorom,
ha egy ilyen verda hátsó ülésén utaztam volna,
és nem egy Ford Angliában, aminek lyukas volt az alja?
Az apám lett volna a példaképem,
és fényesen láttam volna a jövőt.
Hát igen.
Ahogy közeledtünk Edinburgh külvárosához,
a hagyományos helyi fogadtatás tisztelt meg minket.
Máris esik az eső. Ez várható volt.
Mióta is vagyunk Skóciában? Húsz perce?
A skót rendőrség nemigen mondhatja, hogy: "Elkaptunk, napsugaram",
mert senki nem tudná, mit jelent.
Nem jó. Nem jó hírek.
Aztán úgy döntöttünk, hogy elindulunk a belvárosba...
hogy lássuk, hogyan birkóznak meg az autók a keskeny és meredek macskaköves utcákkal.
Várj egy percet!
Úristen!
Ez nem megy.
A nehézkesen működő kiegyenlítőművem hamarosan újabb problémát okozott.
Ez én vagyok. Felforrt a hűtővizem.
Srácok, felforrt a hűtővizem!
Jézusmária! Olyan ez, mint John volt Mongóliában.
Miután végre legyőztem az emelkedőt,
Hammond drága skót vízzel töltötte meg a kiegyenlítő tartályt.
És míg azon tűnődtem, hogy Frank Cannon hogyan oldotta meg a bűnügyeit,
folytattuk utunkat a belvároson keresztül.
Jaj, istenem! Látjátok, mi van előttünk?
Jó.
Így.
Itt a döntő pillanat, Clarkson.
-Hogyan... -Szeretem ezt a verdát.
Mennyire vagyunk a faltól?
Kábé ennyire.
Rendben, elismerem, hogy a kocsim egy kicsit túl nagy Edinburgh utcáihoz.
Szerintem ezt írjuk Edinburgh számlájára, és ne a kocsikéra!
Kizárt.
Mi lenne, ha átmenetileg áthelyeznénk a kukát?
Ha most visszatolatok...
Meg tudod kerülni, és nyomhatod...
Felforrt a hűtővizem!
-Igen! -Jesszusom!
Jaj, ne!
A halál dalát énekli.
Segítség!
Álljatok hátrébb!
Míg Hammond elment vizet keresni,
én átfurakodtam a résen,
és elmentem üdítőt venni magunknak.
Na jó, szóval most az van, hogy az ajtóm megakadályozza, hogy kinyíljon az ajtóm.
Hogy történhetett ez? Miért szórakozik velem?
Frank Cannon hogy tudott beszállni? Én nem tudok.
Simán megy.
Csodás!
-Nem állta el a lépcsőt. -Ez arrébb volt.
-Igen? -Hátrébb volt.
-A másik ez előtt volt. -Csak tedd arrébb!
Hogy fogok...
Nem tudom...
Az egész darab lejött.
Miután megállapítottuk, hogy az amerikai autókkal gondok vannak a belvárosokban,
visszamentünk egy háromsávos autópályára.
Klassz, ködös híd. Ezt nézzétek!
És hamarosan megérkeztünk a második teszt helyszínére...
Skócia Nürburgringjére.
Ez Brickyard, ez Monza,
a félelmetes Knockhill.
Az ötlet nagyon egyszerű.
Skót autót fogunk használni a pálya körüli referenciaidő beállítására,
aminél megpróbálunk jobbat futni a kétajtós V8-as sportkupéjainkkal.
Az egyetlen problémánk az, hogy melyik skót autót használjuk?
A hátsómotoros 911-es Impet?
A Talbotot? Az Avengert?
Az AC 3000ME-t?
Vagy talán a kis Scampet?
Micsoda választék kiválóságból!
Hosszas töprengés után végül a dögös Hillman mellett döntöttünk,
és egy régi barátot ültettünk a volán mögé.
Akkor mehet az időmérő. Ennek a körnek az idejét mérjük le.
Ez itt egy 1,5 literes nagy szelepes motor.
Csökkentett első felfüggesztés, nagy teherbírású hátsó felfüggesztés, 93 lóerő.
A végsebesség? 170 km/óra.
-Több sebességfokozat kéne. -Igen.
Ja, ez hiányzik belőle.
Ez a skót kiválóság csúcsa az 1970-es évekből.
Itt jön.
Abbie ideje 1:13.98 volt.
Aztán, a stopperóra újraindítása után,
elindultam a detroiti járgányommal.
Gyorsítok, hogy remélhetőleg 110 km/órás sebességgel hajtsak át a rajt-célvonalon.
Nem sikerült. 109. Ez is megteszi.
Most fordulok be.
Jesszusom!
Kicsit átestem az anyósülésre. Ez az egyik...
Te jó ég! Most már...
És átgördülök oda.
Jaj, ne, kicsit letértem a pályáról.
De újra itt vagyok.
Hajjaj, lecsúszott az ülésem.
Nagy kormányozhatósági szög.
Gyerünk!
Most adjunk neki egy kis kakaót!
120! Majdnem elértem a 130-at!
E sok bedőlés és alulkormányzás után
úgy gondoltuk, James 8,2 literes Cadillace gyorsabb lesz.
Azonban...
Gyerünk!
Nem hiszem el, hogy egy ekkora motor nem tud gyorsulni.
Ez a probléma, párosulva James komótos kanyarodási stílusával...
Azt írja, fékezzek, és követni fogom ezt a tanácsot.
...és a pálya alaprajzára vonatkozó legendás memóriájával...
Most mi jön? Nem emlékszem.
...nem éppen a legjobb időt eredményezte.
Jó.
Szóval, Carroll Shelby művének szereplése után
a Buickon állt, hogy ismét naggyá teszi-e Amerikát.
110 km/órás sebességgel száguldok. És áthajtok a rajtvonalon.
Vegyük be a kanyart!
Nagyon alulkormányzott.
Olyan, mint a filmekben látható amerikai autók. Pont ilyet akartam.
Én már... Ja.
Miután mindenki megtette a körét, most lássuk, hogy az amerikai tűzerő
legyőzte-e a skót Hillmant.
Az idő, amit le kell győznünk...
-Igen? -1:13.98.
-James May. -Igen?
1:31.99.
Tizenhét-tizennyolc másodperccel lassabb, mint egy Hillman Avenger.
-Majdnem hét literrel több benzinnel? -Igen.
Az én időm 1:21.47 volt.
-Atyaisten! -Richard Hammond.
-Igen? -Egy...
tizennyolc...
-hetvenhét. -Ez mit bizonyít?
Érdekes. Azt hittem, az enyém gyorsabb lesz.
-Én nem hittem, hogy gyorsabb leszek. -Nem vezettél gyorsan.
Olyan gyorsan mentem, ahogy tudtam. Csak kényelmesen.
Van egy tárcsa a kocsidban, a sebességmérő.
-Igen. -Az egyetlen dolog, amire nincs szükséged.
- Igen. Az autónak nincs szüksége rá. -"Ez nem érdekel."
De viccesnek találom, hogy azt hiszem, ez az első pálya,
amin úgy mentél végig, hogy nem ütköztél semminek.
-Igen! -Istenem, tényleg!
És az autód sem fordult fel.
-Ezt tapsoljuk meg! -Köszönöm.
Richard Hammond.
Sok éven át csináltuk ezt, és végre elértem...
Rendszerint ilyenkor már épp a nadrágját vágnák le a mentők.
-Igen. -És vinnék a kórházba.
Én meg telefonálnék a feleségének: "Szia, Mindy! Igen, tudom..."
-Megint. -"Megint ezt csinálta."
Üzenet Mr. Wilmantől.
"Úgy tűnik, valamilyen vírus fertőz."
-Jaj, ne! -Ő hol van?
-Valaki újra megmutatta neki az újságot. -Veszélyes, ha híreket olvas.
"Ma este nem mehettek a hotelbe.
"Ezért a pályánál találtam nektek szállást."
Hol?
Atyaég!
Jó móka lesz, egy kis lakókocsizás.
Miután berendezkedtünk, leültünk egy hagyományos skót vacsorára,
melyet helybéli szakácsunk készített el.
-Mi ez? -Sertésszelet.
-Ez micsoda? -Borsó.
És ez?
Az egy répa, azt hiszem.
-Nagyon köszönöm. -Rántott répa?
-Igen. -Ez nem répa, hanem kolbász!
Lehet. Volt valahol egy kolbász.
Nem rossz, ugye?
Érzem, hogy egyre egészségesebb leszek.
-Igen. A szívem megköszöni. -Milyen a borsó?
-A borsó? -Ez egy borsógombóc.
-Igen. -Így sokkal könnyebb enni.
Igen. A borsót olyan nehéz enni, de amikor így kirántod őket...
Az kihozza a borsó édes ízét.
Vacsora után, mikor mindnyájan rosszul voltunk,
úgy döntöttünk, hogy nézünk egy kis motorsportot Mr. Wilman laptopján.
Hányat rendelt? Ez tutira nem fog beférni.
Te, észrevetted? Ez Mr. Wilman billentyűzete.
Nézd az A-t...
Elkopott. Itt az N, és az L.
Talán sokat e-mailezett a barátjával, Alannel.
Ja.
Na jó, szóval tudom, hogy sok néző
hülyeségnek fogja tartani, hogy a nagy jenki járgányainkkal
európai pályán versenyeztünk, európai autó ellen.
Nyilvánvalóan az európai autó gyorsabb. De nem így van.
-Ennek történelme van. -Igen. És a csodálatos dolog az,
hogy a Goodwood versenypályán még mindig rendeznek versenyeket...
-Nézd! -...60-as évekbeli autókkal.
Íme! Mindenféle autókat láthatunk.
-Ott van a nagy Studebaker. -Az durva.
Ez egy Ford Galaxy.
Aztán van itt két Lotus Cortina, és Minik.
Ez a verseny lélegzetelállító!
Nézzétek már!
Nézzétek ezt a négykerekes driftet a Lotus Cortinával!
A Lotus Cortina 130 lóerős volt?
-Igen. -És a Galaxy?
-425. -425?
És teljesen jól látszik. Ez az. Nézzétek!
A nagy Galaxyt akarja megelőzni. "Átmehetek?"
-"Nem megy!" -Nézd, hogy elhajt!
-Mert erősebb a motorja. -Megint feljön a kanyar miatt.
"Még egyszer megpróbálom. Küzdök tovább."
És amint felgyorsul, elhajt.
-És akkor most. -Egyszerűen elhúz.
Az amerikai autók, mint a mieink,
-nem feltétlenül lassabbak... -Nem.
...a pályán az európai autóknál, mert gyorsabbak az egyenes szakaszon.
Itt egy Mini! Mindössze 130 lóerős!
Terrier küzd egy dobermannal. 425 lóerő 130 ellen.
-És megint elhúz. -Pápá!
-Integet. -Ja, integet neki.
Másnap reggel azt mondták, hogy a COVID okozta problémák miatt
magunkkal kell vinnünk a lakókocsinkat.
Szóval, míg felszerelték a vontatórudat,
nekiláttunk, hogy olyan elegánssá tegyük a lakókocsikat, amilyenek az autóink.
Hogy kiemeljem a verdám amerikaias jellegét,
a lakókocsimat
minden idők legamerikaiasabb és legmenőbb típusává alakítottam át.
Egy Airstreammé.
Nézzék csak! Ez igen!
Én a lowrideres külsőt választottam.
Klassz járgány.
Bár elég nagy, 30 centivel hosszabb, mint egy londoni busz.
Csak kevésbé feltűnő.
El kell ismerned, zseniális retró darab.
Nem, úgy néz ki, mint egy látszólag ok nélkül alufóliával borított lakókocsi.
Eléggé téveszmés az én kis barátom, nem igaz?
Nekem volt a legjobb ötletem, kedves nézők.
Mivel a lakókocsikkal az a gond, hogy csúnyák.
Mezőkön parkolnak velük.
Mintha egy rakás fehér műanyag dobozt látnánk.
Ezért az enyémet fekete-fehérre festettem,
és tőgyet is csináltam neki.
Tényleg van tőgye!
Mögöttünk a hosszú stábkonvojjal...
Hajtottunk tovább a kaledóniai szakadó esőben.
Megállhatnánk tankolni? Kezd kifogyni a benzinem.
Nem értem, hogy fogyasztottál ennyit
a pályán, de igen, keresünk egy benzinkutat.
De skótos lett ez!
-Ja, marha hideg van. -Igazi skót idő.
Igen.
Miután James megállapította,
hogy jegesmedvebarát fogyasztása 4,5 liter 13 kilométeren,
bejelentette, hogy eljött a reggeli mosakodás ideje,
ami azt jelentette, hogy le kellett parkolnia.
Arra kell mennem azzal a karral.
Ez arra megy, vagy valami ilyesmi.
Mit művel? Hogy tudott ennyire feljönni ide?
Mentségére szóljon, hogy ez elég szűk parkoló.
Miután úgy gondolta, hogy ez így jó lesz,
James ment elvégezni a dolgát.
Mi pedig megkezdtük szokásos várakozásunkat.
Napi egy órát veszítek arra várva, hogy ő elvégezze a...
Még egy ebéd is belefér, haver.
-Újságot olvas, keresztrejtvényt fejt... -Ha keresztrejtvényt fejt...
Akkor van vagy egy óránk.
Mi az?
Ez zseniális.
Miért vannak ilyen hosszú tömlőik a tűzoltóautóknak?
Mert van úgy, hogy a tűz messze van.
Így.
Ezt ide...
Mondjuk azt neki, hogy rossz a tetőtömítés.
Jó.
Ez az!
Ha most csatlakoztak hozzánk,
nehéz elmesélni ezt a történetet.
Harmadrészig meglehet. Tudod, mikor kiabálják, hogy "bevetésre", a háborúban?
-Igen. -Nem.
El tudod képzelni őt egy Hurricane pilótájaként?
Nem.
Szerintem most már elég lesz, Hammond.
Úgy gondoltuk, hogy James csak induláskor fogja észrevenni csínyünket.
Azonban nem kellett addig várnunk.
Marha pipa lesz!
Jézusom!
A tetőlámpa nyitva volt a lakókocsidon.
-Igen. -Állati viccesek vagytok.
Bár csodálom a leleményességeteket és az igyekezeteteket,
ez egy övön alul ütés volt egy ilyen napon.
Már vizes voltam. Legalább a személyes cuccaimat kivehettétek volna.
Hát nem vicces, hogy három ember mennyire másként láthatja ugyanazt a dolgot?
Szerintem marha jó ötlet volt.
Szerintem is. És a legtöbb személyes cuccod amúgy is gumiból van.
Istenem, becsöpög a víz.
Hogy lehet lyukas a szélvédőm?
Teszek rá!
Pár kilométerrel később lekanyarodtunk a főútról,
és Skócia távoli központja felé indultunk, hogy tudományos kutatásokat végezzünk.
Igen, szeretjük a kocsijainkat.
Karizmatikusak és érdekesek.
Jamesnek és Richardnak jelenleg amerikai autói, Teslái vannak.
De egy pillanatig sem állítjuk azt, hogy minden amerikai autó jó,
mert nem így van.
Némelyik szörnyű.
Most a skót vidékre autózunk be,
hogy egy fontos kísérletet végezzünk, amely a következő:
ki gyártotta a legrosszabb autókat,
a Szovjetunió vagy Amerika?
A Szovjetunió képviseletében
az FSO Polonez 1.6,
a Lada Riva 1200,
és a Zastava GTL 55 van itt.
Az Amerikai Egyesült Államokat pedig
a Chrysler Voyager,
a Chrysler PT Cruiser, amitől rosszul vagyok,
és a Pontiac Aztek képviselik.
Versenyezni fogunk ezen a terepen:
mi hárman az amcsi verdákkal, és a három legfiatalabb,
ezért feláldozható kutatónk pedig a szovjet autókkal.
A szabályok egyszerűek. Az első kieső a győztes.
-Várj, ezt most rosszul mondtad. -Mit?
"Az első kieső a győztes?" Ennek semmi értelme.
De van.
Nem volt még olyan autóverseny, ahol az első kieső nyert.
De mi a legrosszabb autót keressük. Az fog először lerobbanni.
-Van benne valami... -Ja.
Igaza van.
Szóval a vesztes lesz a győztes.
-Igen. -Értem.
-Helyes. -Jó.
Szóval, az enyhén szitáló esőben...
elkezdődött a hidegháborús harc.
Ez, kedves nézők, a világ első kisbusza.
A legfontosabb, amit tudni kell róla,
hogy az Európai Újautó-értékelő Program frontális ütközési tesztjén elérte...
Hol van a sebességváltó? Nincs.
Ilyen Cruisert csak olyanok vettek, akiket irodákban látni, és ez a tábla
van az asztalukon: "Nem kell őrültnek lenned ahhoz, hogy itt dolgozz,
"de segít."
Ez egy 3,4 literes, V6-os, 185 féklóerős motor.
És ez az egyetlen jó hír.
Minden más undorító ebben az autóban.
Amikor 2000-ben piacra dobták,
az első autó bemutatásakor a közönségnek elállt a lélegzete,
aztán felröhögtek.
Amikor Walter White a Totál szívás-ban egy ilyet kapott, az autót
pont olyan gondosan választották ki, mint a színészt.
Lúzernek akarták mutatni.
És a lúzerséget semmi sem fejezi ki jobban, mint egy Pontiac Aztek.
Lada!
Aztán úgy döntöttem, hogy úgy győzhetek,
ha más autókkal ütközöm, remélve, hogy én járok rosszabbul.
Mehet!
Baszki! Ez nem nagyon sikerült.
És hamarosan a kollégáimnak is ugyanez az ötlete támadt.
Ezt kapd ki!
Hammond megpróbálja összetörni az Azteket.
Lehetetlen megállapítani, ilyen stílussal.
Valahogy bele kell hajtanom az Aztekbe úgy, hogy összetörjem a saját autómat.
És mindjárt megtörténik a baleset!
Ez az!
Jaj, ne, a PT Cruiser nem patkolt el!
Folytattam támadó manőveremet a nagy Aztek ellen.
Amíg pont az ellenkezőjét nem értem el annak, amit akartam.
Kimúlt.
Nagyon úgy tűnik, hogy ég a kocsi.
Uraim, megvan a győztesünk.
Ne már!
De bizony!
Igen!
Ezután halálig tartó küzdelem kezdődött a második helyért.
Köcsög kis komcsi!
Célbefogás.
Baleset!
És hamarosan ismét eredménytelen voltam.
Ne!
Ez lerobbant.
Ez durva volt.
Miért működik még mindig a kocsim?
Mikor tudjuk, hogy ennél rosszabb kocsi nem létezik.
Gyerünk, intézz el!
Jó erős verda ez az FSO.
Ez az! Ezt már szeretem.
Jó nagy csapódás.
De megint...
Bekrepált az FSO?
Bekrepált és kiesett?
Ez kész katasztrófa!
És a helyzetet még tovább rontotta...
Nem, May elcseszi.
Már csak James és én maradtunk.
A két Chrysler küzd meg egymással az utolsó helyért.
Mindkét autó túlságosan megrongálódott, hogy elkapjuk egymást.
Ezért csak arra vártunk...
hogy ki dől ki előbb.
Romolj el, kérlek!
Gyulladj meg! Billenj fel! Nem érdekel! Csak romolj el!
Ez a hang a hőmérsékletet jelzi. Kezd lemerülni az aksim.
Ez az, azt hiszem, felforrt a hűtővizem.
Perceken belül leáll a motor.
Úgy tűnik, nem tudom hármasba tenni, pedig most ez kéne.
Nem működik a sebváltó. Na jó, ebből elég.
Ne! De az én... Nézd a hőmérőmet!
Ne már!
Ez nem lehet.
Ezt nem tűröm.
-Helló! -Kiestél, vagy csak úgy csinálsz?
-Kiestem. -De azt akartam, hogy az enyém győzzön!
Igen.
De az utolsó lett, szóval ez a hatodik
valaha gyártott legrosszabb autó.
-Várj, elfelejtettem a szabályokat. -Ez a helyzet.
-Nyertél, szóval vesztettél. -Ja.
Nem robbantam le, így vesztettem.
Ahelyett, hogy egy órán keresztül a szabályokat magyarázzuk Jamesnek,
az Azteket nyilvánítottuk győztesnek...
és Hammond navigálásával
visszaindultunk az A9-esre.
Na jó, szóval egy marha nagy utat keresünk.
Azonban, mielőtt még rájöttünk volna, hogy eltévedtünk,
a Lincolnom olyasmit kezdett csinálni, amit a PT Cruiser nem tett.
Mi van a motorommal...
Elég durva gyújtáskimaradásom van így, felfelé menet.
Gyerünk!
Bírd ki, kérlek, verdám!
Ezért megálltunk egy tanyán, hogy megjavíthassam a kocsit.
Megnézem a karburátoromat.
Miközben elővettem profi szerszámkészletemet,
James elment teát főzni.
-Köszi. -Egy csésze teát?
-Mi az? -Nagyon kedves.
-Meg kell mondjam... -Kekszet is kérsz?
-Az jól fest ott. -Tényleg.
Micsoda?
Valóban.
Az az én lakókocsim.
Sokkal jobban néz ki ott.
Végül kész lettem a javítással.
Elromlott.
Órákig szórakoztál ezzel.
Miért nem megy rá? Ez nevetséges.
Arra emlékszem, hogy a 30-as éveimben voltam.
-Igen. -Közel 40-hez.
Hirtelen egy mezőn állok, és még mindig figyelem...
Hogy lehetséges ez?
Zseniális!
-Ez az! -Micsoda sikerélmény!
-Már csak az a kérdés, hogy... -Hova megyünk?
-Nincs térerő. -Az nincs.
Meg kell találnunk az A9-est.
Ez...
Skóciában lehetetlen
-a nap segítségével tájékozódni. -Igaz.
-Ja. -De a felhőkkel sem lehet, mert mozognak.
És ha találgatnánk?
Miután emellett döntöttünk, volt pár apró balesetem.
Jaj, istenem!
De hamarosan újra úton voltunk,
Hammond felderítővel az élen.
Perceken belül lesz egy elágazás, aztán...
egy kis út, nem ösvény, aztán egy nagy út.
De egyik se jött be.
Hopp, egy kátyú.
Úgy tűnik, Hammond gyorsasági raliszakaszra hozott minket.
Ez az A9-es?
Nem, nincs traffipax.
Ebből lehet tudni, hogy nem az A9-es.
Jaj, ne! Baszki!
Mi az?
Bocs, de ez marha vicces volt!
Szóval, hölgyeim és uraim, mi hiányzik ebből a képből?
-Ez óriási volt. -Sosem láttam még ilyet.
Lejött a vontatórúd?
-Igen. -Lejött a vontatórúd.
Atyaisten! Ez...
Ez még egy Tom és Jerry-rajzfilmben is abszurd lenne.
Mi lett volna, ha ez az A9-esen történik?
Kiabálás.
És most hol fogok aludni ma este?
Ott, ahol a lakókocsid van.
Úgy döntöttünk, hogy otthagyjuk a lakókocsimat, és folytattuk utunkat...
Richard Blomquist mögött.
Felhajt a hegyre,
mert azt hiszi, a tetején lesz az A9-es.
Klassz a mozgásod, Hammond.
Csak kicsit a farok csóválja a kutyát.
Hajjaj, valami baj van.
-Száguldozol egy kavicsos úton? -Igen.
Nem tehetek róla. Kavicsos pálya.
Talán ha lekapcsolod...
Ja, azt csinálta.
Lekapcsoltad? Igen.
Szóval ez... Igen.
Ha kijutsz innen, Hammond...
-Igen? -Ez az.
-Ne! -Ez bejött.
Hát, szétkapcsoltam.
Most már ki tudsz jönni onnan a kocsival.
Beragadt.
Az üzemanyagtartályra dőlt. Nézd!
A következő a helyzet: egy lakókocsi maradt, ami tök vizes.
Igen, eléggé átázott.
Hotelben nem szállhatunk meg, már ha találnánk egyet.
De nem fogunk.
Mi lenne, ha...
egy kastélyban szállnánk meg?
Nem tiltja szabály, hogy kastélyban szállj meg.
De itt nincs kastély.
Skóciában vagyunk. 300 méteren belül lesz egy.
James mond valamit. A kastélyok üresek,
mert a COVID miatt tilos a nyaralókba menni,
és a kastélyok azok.
-Hacsak nem a királyi család tagja vagy. -Helyes meglátás.
-Már csak egy kastélyt kell találnunk. -Találj egyet!
Miután ezt eldöntöttük, kihúztuk Hammondöt az árokból...
és elmentünk kastélyt keresni.
James May, nem hittem volna, hogy egyszer ezt mondom neked,
de lejött a tőgyed.
Soha többé ne mondd ezt nekem!
A terep nagyon durva volt.
Baszki!
Mi a fene?
Óriási!
Megrongálódott az alvázam.
De szerencsére, mindössze három kilométer után...
megtaláltuk, amit kerestünk.
Igen. Ez tökéletes.
Egy idegen kastélyban szálltunk meg éjszakára.
És másnap reggel, miután megcsodáltuk a kilátást...
James elvonult a konyhába, hogy újra kibontakoztassa szakácstudását.
Ez egy olajban sült kedgeree á la James.
Füstölt heringgel, rizsgolyóval és egy tojással.
-Az egész olajban kisütve? -Igen.
-Jó étvágyat! -Ez érdekel.
Csodálatos. Bravó!
Szóval, mint tudjátok, a mostani bevetésen az volt a feladatunk...
Mi az?
Érdekes íze van.
-Ez kihívás. -De a füstölt hering finom, nem?
A hering és a panír finom.
Imádom a heringet, a panírt, valamint a mályvacukrot és egy fincsi cerkát.
De valahogy egy kupacban az egész nem az igazi.
Szóval, arra gondoltam,
hogy nem az volt a feladat, hogy más házában csövezzünk,
és kirántsuk, amit találunk.
Hanem az, hogy kiderítsük, miért
-nem népszerűek az amerikai kocsik. -Igen.
Az, hogy ennyire nem népszerűek... Az 1970-es években
kilencvenvalahányezer amerikai kocsit vettünk itt, az Egyesült Királyságban.
Valamivel több, mint 90 000-et, oké?
-Szovjet kocsiból viszont 247 000-et. -Igen.
A szovjet kocsik angliai sikeréhez nagyban hozzájárult
a Dél-Yorkshire-i Népköztársaság.
Ott leginkább Ladákat vettek.
Igen.
Na és mit állapítottunk meg eddig? Hogy szeretjük a kocsijainkat.
Én imádom a kocsimat.
Imádjuk őket, de nem jók.
És elég nagyok.
-Borzasztó nagyok. -Igen.
Nehéz velük manőverezni sok helyen Nagy-Britanniában.
És a tiéd nagyon megbízhatatlan.
Feltűnő járgány.
De ezek a mi autóink.
Azt is megállapítottuk, hogy a valamivel kisebb autók, mint például a PT Cruiser,
az Aztek és így tovább, minden idők legrosszabb autói közé tartoznak.
Förtelmes szemét.
De valamit meg kell hagyni.
Nem szabad elfelejtenünk,
hogy az amerikaik klassz dolgokat is gyártottak.
AZ ÚJ DODGE CHARGER
Az archívum által ihletve
kiválasztottuk a kedvenc izomautóinkat.
És elmentünk velük valamiért, amit szintén Amerika tett népszerűvé.
Pizzáért.
-Szerintem lehet rajta ananász. -Ne már!
-Sonkával. -A Sloppy Giuseppe az igazi.
-Sonkával. -Ananász nélkül.
Most jutott eszembe valami. Ismeritek John haveromat?
Mindenki Trampnek hívja.
Meghívott minket egy tökéletesen egyszerű vadászhétvégére.
Mikor?
Harminchét perc múlva ott kell lennünk.
Mi? Pizza Express Tramphoz 37 perc alatt?
Az lehetetlen.
Biztos?
Sok legendás izomautó készült az évek során,
de nekem ez a kedvencem, a Mustang.
A Mustang volt minden idők legkelendőbb autója.
Megdönthetetlen rekordja volt.
Huszonkétezret adtak el belőle az első napon!
Ez a típus, amit most vezetek, az 1967-ben készült GT500,
és nem ismerek más autót,
amely ennél tökéletesebben illene a jelenlegi hangulathoz.
Megjelent a színes televízió.
Kezdetét vette az Apollo-űrprogram.
Mindannyian Bors őrmestert, a Fleetwood Macet és Jimi Hendrixet hallgattuk.
De Amerikában a családos ember vehetett egy hétliteres Mustangot.
Ez, kedves nézők, egy 1969-es Chevrolet Camaro Z/28.
Ez volt a Chevrolet válasza a Mustangra, amelyet kicsit laposnak tartottak.
Ezért egy gömbölydedebb formával rukkoltak elő.
Ez az izomautó különösen mezőgazdasági jellegűnek tűnik.
Úgy képzeljük, hogy az amerikaiak nem látták ezt. De szerintem igen.
Tudták, de úgy gondolták: "Csesszétek meg! Jópofa, és kész."
Ez volt a nagyszerű az akkori Amerikában:
optimizmus, remény és gátlástalan fogyasztás.
Az angolok persze látták a Mustangot és az autókat, amiket ihletett,
többek között ezt is, és azt gondolták: "Mi is megpróbáljuk ezt",
és így született a Capri, 1,3 literes motorral.
Miért voltunk ennyire szerények?
Ez a Dodge Charger,
az egyik kedvenc autóm, a nagyok egyike.
Különösen ez az 1968-as, második generációs változat
a San Franciscó-i zsaru-ból és a Hazárd megye lordjai-ból.
Nézzék csak meg! Rá van írva, hogy "legenda".
A Chargert a fiatal vásárlóközönségnek szánták, ami ma
azt jelentené: "Tegyük olyan kicsivé és unalmassá, hogy láthatatlan legyen,
"és egy ceruzahegyező motorja kerüljön bele."
Akkoriban viszont ezt: "Hatalmas V8-as, motorháztető-spoiler, szélesedő farrész."
Jópofák voltak!
Egyébként mi az a tökéletesen egyszerű vadászhétvége?
Fogalmam sincs.
Szerintem a világon senki sem tudja,
mi az a tökéletesen egyszerű vadászhétvége. Mindegyik másmilyen.
Srácok!
Igen?
Lerobbant.
Hammond, lehetne, hogy ne csináld ezt? A szívbajt hozod rám.
Kiderült, hogy a levált fékmunkahenger eltörte a kereket,
amitől megakadt a sebváltó, és ettől felrobbant a motor.
De, mivel telt az idő, Jeremyvel
ott kellett hagynunk Anglia legpechesebb sofőrjét, és tovább kellett hajtanunk.
Ez nevetséges.
Olyan, mintha Barnard Castle-ba vezetnél, hogy ellenőrizd a látásodat.
De ennek ellenére
sikerült 37 perc alatt a Pizza Expressből Tramphez érnünk.
Sikerült! Ideértünk!
Bizony.
De, bár időben ideértünk...
felmerült egy kis probléma.
Nem hinném, hogy jól elvegyülhetünk itt,
ezen a tökéletesen egyszerű vadászhétvégén.
Nos...
Lehetne rosszabb is.
Mi van rajtad?
Igen, tudom, kicsit... Túltoltam ezt.
Izzadok a szégyentől.
Szerencsés vagy. Az Argentínában történtek után én izzadni sem tudok.
-Tényleg? -Ja.
-Nem tudsz izzadni? -Nem.
Ezt az autóm ihlette. Félrevezetett engem.
Üzenet Mr. Wilmantől.
Elég hosszú.
"Végre megmutattátok,
"hogy mi a fő probléma azzal, ha amerikai kocsid van Európában.
"Kínos."
Nem vegyülünk el.
Ez egy kicsit...
Nem illik ide.
"De ha lenne egy közösség, ahol az amerikaiautó-rajongók
"olyanok mellett élhetnének, akikkel megoszthatják a szenvedélyüket,
"akkor már nem lenne kínos.
"Szóval létrehoztam egy kisvárost a Külső-Hebridákon,
"ahol az emberek megtehetik ezt. És ti most odamentek."
Hát igen, olyasmire gondolt, mint egy drogterápiás csoport.
Úgy mész oda, hogy tudod, hogy mindenki olyan, mint te.
Pontosan. Mert ahogy mi megjelentünk itt, ilyen autókkal,
-ilyen szerkóban... -Ugye?
Az emberek azt mondják: "Te jó isten, Darren, Gary és Kevin vannak itt."
De ha lenne egy közösség...
A magunkfajtákkal lennénk együtt.
-Mondhatjuk: "Kaphatnék egy hamburgert?" -Igen.
Mindenre kaphatsz sajtot.
-És egy epret a kimosott ruháidra. -Igen. Mondhatnád, hogy...
Senki nem nézne rád, mert mind ezt csinálják.
-Egy hajóban evezünk. -Briliáns!
-Bravó, Mr. Wilman! -Ez nem rossz ötlet.
-Igen, zseniális. -De én csak...
Arra gondoltam...
Hogy ha erre a szigetre megyünk, ahol minden amerikai,
és mindenki amcsi autót vezet...
Tegyük még amerikaiasabbá a verdáinkat!
Tudom, hogy a Cadillaced annyira amerikai, mint egy sajtból készült sas,
de tedd még amerikaiasabbá!
Átalakítjuk őket, és így igazi amcsis kocsikban
érkezünk a szigetre.
Olyan boldog lesz!
Én most csak egy sajtból készült sasra tudok gondolni.
Két nappal később...
elindultunk a 320 kilométeres útra
Mr. Wilman hebridai szigetére...
ÉSZAK-UIST KÜLSŐ-HEBRIDÁK
...az újonnan módosított autóinkban.
Elmondom, mit csináltam. A javításokra koncentráltam.
Megjavítottam az ablaktörlőt.
Vízmentes hűtőfolyadékkal próbáltam megoldani a túlmelegedést.
És aztán, ha közelebbről megnézik, itt elöl,
egy nagy kompresszort tettem fel, ami kilóg a motorháztetőből.
Ezzel mintegy 100 lóerőt nyerek.
És miután a kompresszort arra a végére helyeztem,
kellett valami, ami ellensúlyozza a látványát,
hogy egységes legyen az egész.
Szóval hátulra felszereltem a Plymouth Road Runner-stílusú szárnyat.
Üdv, kedves nézők!
Én egy lowriderré alakítottam a Cadillac Coupe DeVille-emet.
7,5 centivel alacsonyabb az elején, két centivel hátul,
a nagy teherbírású Land Rover Defender rugók jóvoltából.
Hatcentis, egyenes, oldalra szerelt kipufogó.
Ez már eleve egy nagyon menő, laza kocsi volt.
Most még menőbb és lazább.
Talán kissé túl alacsonyra sikeredett.
Ez a verda most fehér betűs munkacsizmát hord, és jól megy.
Dinitrogén-injektort szereltem be az áramellátási problémák megoldására.
Teljesen egyszerű a dolog.
Ahelyett, hogy a benzint sima levegővel keverné, mielőtt a motorba kerül,
nitrogén és oxigén keverékével vegyíti.
Próbáljuk ki! Tumbler-kapcsolós rendszer.
Üzemanyagtöltés.
Gyújtás!
Semmi nem változott... Miért nem működik?
Más módosításokat is végeztél az üzemanyagrendszeren
a dinitrogén-palack betételén kívül?
Igen.
Na és miket?
Sok mindent.
Semmi mást nem csinált, mi?
Megváltoztattad az időzítést?
Továbbfejlesztettem.
Mi történne, ha nem változtattam volna az időzítésen,
se máson?
Azt hiszem...
Gyér keveréket csináltál volna, ami megolvasztaná a dugattyúkat.
Én innen, hátulról kitűnően fogom látni a robbanást,
ha a kompresszorom nem takarja el.
Eltakarja? Szóval útban van a kompresszorod?
Csak bizonyos irányokban.
Ha előre nézek, akkor igen, takarja a kilátást.
Nem lát.
Később egy újabb problémát fedeztem fel, amit a módosítások okoztak.
Ez az én kerekem.
A kerék csikorog a karosszérián.
Ezt most nagyon elcsesztem, igaz?
Folytattuk utunkat északra,
a már jól ismert skót időjárással dacolva.
Isten durván elszúrta Skóciával, nem igaz?
Mert: "Ezt nézzétek! Ez a legjobb művem.
"És most állandóan esni fog."
Valami gyönyörűt alkotott, amit aztán egy vacak régi lepellel borított be
az időjárás formájában.
Érdekes, hogy az iszlám világban
a műalkotások nem lehetnek tökéletesek, mert csak Isten képes a tökéletességre.
A keresztény társadalomban szeretjük
azt hinni, hogy Isten hibákat vezetett be a világba,
hogy ne vakítson és bolondítson meg minket annak szépsége.
James, az oldalcsöveid kipufogógázt vezetnek az utasteredbe?
Azzal kezdte, hogy: "Érdekes", nem igaz?
A rákövetkező tíz percben viszont egyáltalán nem volt érdekes a szövege.
Végül azonban csendesedett az eső,
ami azt jelentette, hogy élvezhettük a szép kilátást...
míg Hammond megjavította a kocsiját.
-Mizu? -Elrepedt az üzemanyagtartály.
Azt hiszem, ez tagadhatatlan.
-El tudsz jutni addig a faluig? -Valószínűleg.
Ott biztos van valami benzintartály-hegesztő hely.
-Nehéz ilyet hegeszteni. -Óvatosan kell csinálni.
Le kéne ragasztanom valamivel.
Ragasztószalag? Szigszalag?
Érdekes javaslat, mert a benzin feloldja a legtöbb ragasztót.
-Igen, valóban érdekes javaslat. -Rágógumi?
Csak eközben a kocsim éltető ereje elfogy.
Miután megoldottuk a problémát egy kis nikotinos rágóval...
abbahagytuk a kilátásban gyönyörködést, és elindultunk a gyönyörű táj felé.
Imádom ezt a kocsit. Tetszik, ahogy most kinéz.
Mindig is tetszett, de most még inkább.
Rendkívül kényelmes, és egy Cartier óra van benne,
ami gyönyörű.
Egészen meghat.
Lenyűgöző a szépsége.
Hány tévéműsorunkban szereplő autót tartottunk meg eddig?
Én megtartottam Olivert, az Opel Kadettet.
Én az Alfát, a Bentleyt és az Excellentet.
Én csak a homokfutómat.
Akkor nem sokat a több száz közül.
Azt hiszem, tudom, mi jár a fejedben.
Nagyon meg szeretném tartani ezt a Lincolnt.
Nem akarok lemondani a Rivierámról. Imádom.
Na és mi van a Cadillackel?
Nos, be kell vallanom, hogy megkedveltem kicsit,
és talán még imádom is, főleg most, hogy lowrider lett.
Ahogy alkonyodott, megtaláltuk a legközelebbi kastélyt.
Azon az éjjelen Hammonddel lecseréltük James hiányzó sárvédő szoknyáját.
Ezért másnap reggel felettébb hálás volt.
Clarkson!
Micsoda vacak darab!
Ne már!
Két amerikai sztárt tettünk az amerikai autódra.
-Ja. -Továbbfejlesztett verzió.
Legalább illeszkedne az egész. Mik ezek a...
Egyszerűen...
ronda, csillagfejű, önfúró csavarokat tettetek a Cadillacembe!
De megjavítottuk.
Ahogy folytattuk utunkat Mr. Wilman amerikai szigetére,
rábukkantunk egy útszakaszra, ami fontos a nemzet autórajongói számára.
Ez itt Nagy-Britannia Stelvio-hágója.
Az Applecross.
Így hívják.
Itt a lehetőség arra, hogy kiderítsük,
hogyan boldogulnak az autóink egy alpesi úton.
Lássuk a tudományt!
Egyetértek. Igen, ez egy tudományos kísérlet lesz.
Rendben, akkor mehet.
Atyaisten! Basszus!
Hát igen, ez probléma.
Nem látok ki, mert bepárásodott a szélvédőüveg.
Kint viszont nem működik az ablaktörlő.
De még ha ki is látnék a szélvédőüvegen,
a kompresszor eltakarja a kilátást.
Nem látok semmit.
Igen.
Ez az amerikai autó egy icipicit küszködik
az Egyesült Királyságnak ezen a vidékén.
Most jön a hajtűkanyar.
Lelkileg felkészülök a kihívásra.
És mehet!
És jól fékez.
Megvan!
Elég sűrű a köd.
Hajjaj!
Mi van?
Hogy kerültünk az út másik oldalára?
Mindjárt belehajtunk egy felhőbe.
Végül elértük a hágó csúcsát,
és kiszálltunk megcsodálni a híres kilátást...
majd elindultunk lefelé.
Baszki, letértem az útról!
Na tessék! Most...
Hát igen. Amikor reggel arra gondoltam, hogy:
"Menjünk fel arra a hegyi útra a kétajtós, V8-as kupéinkkal",
valahogy nem így képzeltem el a dolgot.
Nem gyapjúkabátot kellett volna felvennem.
Nem igazán láttak még Formula 1-es pilótát gyapjúkabátban versenyezni, ugye?
Aznap elértünk a Skye-szigetre.
SKYE-HÍD
És, miután átkeltünk a hídon,
az Észak-Uist szigetére tartó kompra szálltunk.
És útközben
könnyed filozófiai csevejbe elegyedtünk az autókról.
Vicces, hogy
ha meglátsz valakit egy amcsi autót vezetni Nagy-Britanniában,
mindent tudsz a fazonról.
Tudod, hogy Trump miatt hízik.
Hogy konföderációs zászlója van a garázsban.
Csak Budot iszik.
Ha valakit egy Fiatban látsz, nem gondolod, hogy:
"Vadul gesztikulál a karjával, és fura kapcsolata van az anyjával."
Vagy egy Volvósnál: "Meztelenül hempereg a hóban a szomszédaival."
Pontosan.
Nem teszel feltételezéseket az autó gyártási helye alapján.
Igaz. De egy amerikai autónál önkéntelenül megteszed.
Teljesen igazad van.
Mert tegyük fel, hogy látsz egy klasszikus Mustangot,
mondjuk egy sötétzöldet, amit Richard Hammond vezet,
akinek csak az arcát látod a kormánykerék fölött,
mégis azt gondolod: "Tutira cowboycsizma van rajta."
És valóban így van.
Az egyetlen dolog, amit nem csinál,
pedig amerikaiautó-rajongóként illene,
az a golfozás.
Ja.
Mi az, hogy "Ja"?
Ja.
-"Ja." -Esetleg kifejtenéd?
Richard Hammond vagyok, és nemrég golfozni kezdtem. Órákat veszek.
-Komolyan? -Igen.
Vásároltam egy golfütőkészletet, és órákat veszek.
Hetente kétszer. A helyi golfpályámon.
Miért kezdtél golfozni?
A haverjaim nagyon szeretik. Elmentem velük, és kipróbáltam.
-De marha nehéz. -Nem érdekel!
Ezért órákat veszek.
Épp egy érdekes gondolatmenetet vezettem le
az amerikai autókról, erre most hirtelen tönkrement a napom.
Valakiről, akivel nagyon élveztem a munkát
az elmúlt 15 évben, kiderült,
hogy fura fazon.
Szerencsére a beszélgetés ekkor félbeszakadt,
mert elértünk
a csodálatos Észak-Uist szigetére.
A Külső-Hebridák egyik szigetén vagyunk.
Tehát a következő szigeten hozta létre Mr. Wilman
az amerikaiautó-rajongók közösségét.
Feldob ennek a helynek az ötlete, ahol úgy járhatunk az amcsi verdáinkkal,
hogy nem kell zavarban lennünk.
Olyan ez, mint a nudistáknál.
Meztelenül akarnak flangálni,
de ezt nem tehetik meg ott, ahol mindenki ruhában van.
Hülyén éreznék magukat.
Tehát hasonló gondolkodásúak közé mennek, ahol mindenki ugyanazt csinálja.
Végül elértük a partot a sziget túloldalán.
Ez gyönyörű. Nézzétek!
Nagyon szép, nem igaz?
Mi a fene az ott?
Mi ez?
Talán valami ideiglenes színpad vagy ülőhely.
Műanyag a tengerben, nem?
-Rengeteg műanyag. -Nézzétek!
Talán a COVID elmúltával újra felhasználják
-egy népzenei... -Fiúk!
-Elmosta a víz... Mi az? -SMS-t kaptam Wilmantől.
Szóval az az a sziget, ahol létrehozta a közösséget.
Gondolom, az a hegyes épület is hozzá tartozik.
-Látjátok? -Ott?
Igen.
De, hogy eljussunk a szigetre, egy hidat kell építenünk ezekből.
Valami lebegőhíd-szerűség lenne, nem?
Tele vannak levegővel, könnyűnek tűnnek.
De egy autót nem tartanak meg, ugye?
Talán igen, ha elég sokat használunk.
Szóval azok...
Ezek már össze vannak illesztve, nézzétek...
Mint ez itt.
Ja, ezek csavarok.
Összecsavarozták őket.
Szerintem ez maga a pokol.
Ez egy óriási építőkészlet!
Jeremy, mintha egyszerre lenne a születésnapod és karácsony!
Mennyivel szélesebbnek kell lennie a hídnak az autónál?
Hány ilyen van?
És rohadt hosszú az út a túloldalig.
Az autók két méter szélesek.
Kettő, három, négy, öt, hat, hét, nyolc, kilenc.
Nincs három méter.
Tíz lépés neked három méter?
Nem tudom.
Eközben engem jobban érdekelt, hogy hogyan néz ki ez a közösség.
Szerintem... Próbálom elképzelni, mi lesz ott.
Lesz egy motel, minden szobájában két marha nagy ágy,
burgundi vörös ágytakarókkal.
Meg egy sportbár több száz képernyővel,
és mindegyiken picit mást látni, de csak egy picit.
Mindenki beszél a felvonóban...
-Liftben. -Igen.
-Tök poén. -"Örültem neked."
-Ezt mondják, ha kiszállnak. -"Jó reggelt!"-tel köszönnek.
Nem is ismersz. Csak most találkoztunk.
-Inkább "Örvendek"? -Én szeretek beszélgetni.
Mert amerikai vagy...
Munkához láttunk...
Jön a csavaranya.
Biztos ezzel kell becsavarni.
...csak egy James és köztem folyó röpke vitára álltunk meg.
Ez nem fog működni.
De igen. Végeztem egy...
-Durva számítást. -A mateknak semmi köze a tengerhez.
-De igen. -Szerinted működni fog?
Nem. Nem igazán.
Letesszük.
Te jó isten!
Rendben, ez biztosítva van.
-Jó. -A gumicsizmádba brunyáltál.
Igen. Ez nagyon férfias, nem igaz?
-Ez? -Igen.
Tudom.
Erőfeszítéseink harmadik reggelén
csónakot kellett kölcsönkérnünk egy helybélitől.
Mi van már?
A következő a helyzet. Megépítettük ezt a részt itt.
Hammond idejön a csónakkal,
majd elvontatjuk ezt annak a résznek a végéig, amit építettünk,
és összeillesztjük a két szakaszt.
Egyszerű terv volt, de mint kiderült,
Hammond soha nem használt még csónakmotort.
Húzd meg a zsinórt!
Hol a zsinór?
-Ott van a tetején... Ott. Húzd meg! -Megvan.
Működik! De hogy kell mozgatni?
Csavard el azt! Úgy!
A HMS Hammond elindult.
Csak nyugodtan! Nem kell elsietni.
Mehet?
Első feladat: kösd hozzá!
Így, tökéletes. Most húzz magaddal!
Gyerünk, adj rá kakaót!
Uram, segíts!
Letörted a rohadt horgászbottartót!
Én nem kötöttem a horgászbothoz. Miért kötötted...
Nem kötöttem a horgászbothoz, te vadbarom!
Jó, készen állsz? Indulunk.
Hammond megint felfordult!
Mi a... Jesszusom! Hogy csinálta...
Majd én behúzlak.
Fura módon ezek után egy helybéli sem adta kölcsön nekünk a csónakját.
Ezért kézzel kellett a helyére húznunk az új szakaszt.
Ezt nézd, egyedül mozgatok több száz méter hidat.
Nagyon csúszós a víz, ugye?
Igen.
Mehet? Micsoda kikötés! Ez az!
A munka folytatódott a nap hátralévő részében.
Ezt a sarkot kell behúznom, ugye?
Így ni.
Mígnem késő délutánra készen lettünk a nyílegyenes hidunkkal.
És mivel James volt az egyetlen, aki úgy gondolta, hogy a híd működni fog,
Hammond és én úgy döntöttünk, hogy ő megy először.
Motorhőmérséklet és nyomás jó.
Mekkora az esélye annak, hogy át tud kelni?
-Szerintem minimális. -Elhanyagolható.
Atyaisten, lebeg előttem az út.
Úristen, nézd, hogy mozog!
Lesüllyed, ahogy halad előre.
Jesszusom!
De fura.
Srácok, megmondom őszintén, ez egy kicsit veszélyesnek tűnik.
Kilenc méter mély
-víz felett hajt át. -Egy Cadillacben.
Tudom, hogy mély.
-Elnyelte a csónakomat. -Bizony.
Baszki!
Azt hiszem, a kipufogóm a hidat súrolja.
Most a saját hidammal karambolozok.
Azt hiszem, ott feneklett meg, ahol lesüllyedt a híd.
Ez vicces.
Azt hiszem, a nézők ezt nem láthatják,
de a kocsi bal oldalán a kerekek beleakadtak
ezekbe a hídelemekbe.
Így az ékekkel kell megküzdenem.
A másik oldalon pedig a kipufogó már a hidat súrolja,
és a vége beszorult az egyik illesztésbe.
Teljesen beragadt.
Van egy megoldás, de nem fogod bevállalni.
Éspedig?
Menj, és segíts neki!
Ez azt jelentené, hogy négy tonna amerikai szárazföldi jacht kerül
ugyanarra a műanyagdarabra az óceánban.
De mivel James most már egy hatalmas burgundi akadályt jelentett a sikerünkhöz,
nem volt más lehetőség.
Teljesítmény, sebesség növelése.
Baszki! Süllyed a kocsi hátulja.
Úristen, én teljesen... Lent van a kocsi segge. Alig látok valamit.
Látom a Thunderbird 2-t közeledni.
Levegő.
Dolgozom.
Elég nagyot kellene löknöd rajtam, és közben menj tovább!
Rendben, James May, jövök!
Ez nem működött. Próbáljunk valami mást!
Visszatolatok, jó?
És aztán hullámzást keltek.
Igen?
Amikor a hullámzás felemeli a kocsid hátulját, taposs a gázba!
Jövök.
Nyomás!
Egy túróst működik!
Hammond, idejönnél segíteni nekünk?
Azt hiszem, rajta vagyok.
Jó lenne egy kicsit többet látni annál, amennyit most látok.
Úristen!
Nem akarok megint vízbe esni.
Meglepő módon, a világ leginkább balesetveszélyes sofőrje simán átjött.
Jeremy, itt vagyok. Segíthetek?
Hammond, van egy zseniális ötletem.
Mondd!
Ha mindketten nagy sebességgel hajtunk rá, majd fékezünk, hogy hullámzást keltsünk,
azzal talán ki tudjuk emelni.
Vagy megduplázzuk a hídterhelést, és szétjön a híd.
De ez az egyetlen esélyünk, nem igaz?
Oké, benne vagyok. Szólj, mikor kezdjük.
Ehhez most nagyon... Precíziós vezetés szükséges.
Készen állok.
Hammond, készen állsz?
Készen állok.
Nem indul a kocsim.
Atyaisten!
Mi?
Helyzetjelentés: én vagyok a felvágott egy inkompetens szendvicsben.
Minden rendben, elindult.
Rendben, uraim, itt hátul készen állunk.
Három, kettő, egy, most!
Fékezés most!
Menj!
Ez az!
Működött! Rohadtul működött!
Nagyon jó. Köszönöm.
ÜDVÖZÖLJÜK HAMMONDSBURGBEN! 7 MILLIÁRD LAKOS
Mi a csuda! Felismert a népem!
Szerintem ez Mr. Wilman műve.
Igen.
Alig várom, hogy lássam a kommunánkat.
Úgy képzelem, hogy egy amerikai stílusú várost keresünk.
Ez olyan, mint Oklahoma.
Nézzék csak!
Tehenek.
Ez egy csodálatos utazás Skócián keresztül,
Skye szigetén keresztül, egészen az...
Meg kell állnom. Bekapcsolódtak a visszajelző lámpáim.
Valami nem stimmel. A kocsim bűzlik...
James, mi szó szerint...
Tudom, de nem akarok leégni 90 méterre a kommunától.
Büszkén akarok megérkezni. Csak adjatok pár percet!
Hogy sikerült elrontania az utolsó száz méteren?
Mekkora barom ez is!
Nem nyílik a motorháztető.
Hammond, támadt egy ötletem.
Mivel nem tudunk segíteni Jamesnek,
menjünk és nézzük meg azt a hegyes épületet!
Örömmel.
Indulás!
Na ne viccelj! Gyerünk!
Nem indul el.
Tehát mindkettő lerobbant száz méterre a céltól.
Jó, gondolkozzunk!
Az enyém el fog...
És el is indult. Már megyek is.
Rövid út után...
Megérkeztem a kommunánkba.
Az anyját!
Mr. Wilman aztán beleadott mindent!
Nézzenek oda!
Laser Quest. Multiplex.
Ezt nézzék, egy sportbár!
És 5G van a mobilomon. Ez meg hogy lehet?
De fura.
Ez itt egy MG?
Mit keres ez itt?
Jó estét, csapos! Három korsó Budweisert kérek sajttal.
Végül a kollégáim is csatlakoztak hozzám.
Uraim! Vár a sörötök.
És itt is van!
Várjunk! Csak élvezzük ki a pillanatot!
Igen, tudom, mire gondolsz.
Budweiser! Hát itt vagy!
Csak Tsingtao sörük volt.
-Tényleg? -Igen.
-MGD? -Nem, csak Tsingtao.
Na mindegy, együnk valamit!
Igen, kaja.
Itt kajálunk. Nézzétek már! El sem hiszem, hogy ez Mr. Wilman műve.
-Hazajöttem. -Abszolút.
-A Buick Rivierám kint áll... -Igen.
-én meg itt vagyok! Minden szuper. -Tudom.
Ez elképesztő.
Én szívesen ennék... Surf and turföt?
Nem, várjunk!
Monterey Jack. Monterey Jacket kérek.
ÉDES-SAVANYÚ SERTÉS 8.50 DOLLÁR MADÁRFÉSZEKLEVES: 9 DOLLÁR
DIM SUM 9 DOLLÁR SÜLT CSIRKELÁB 8 DOLLÁR
CSIRKEHERE 7.50 DOLLÁR TOJÁSOS SÜLT RIZS 8.50 DOLLÁR
Mi?
TÉSZTA 8.50 DOLLÁR
Srácok,
nem csak a kajákkal van gond.
Itt valahogy semmi sem stimmel.
Fura ez a hely.
Talán csak egy hete nyitották meg,
és mégis itt minden...
kínai.
És ezzel a rettenetes csalódással búcsúzunk.
De visszajövünk. Nem tudjuk, honnan és mikor, de visszajövünk,
és újra találkozunk. Köszönjük a figyelmüket, viszontlátásra!
A feliratot fordította: Szíjj Julianna
Kreatívfelelős Kohl János