Bună ziua și bun venit la catapulta enormă pe care am construit-o
ca să ne distrăm în timpul carantinei COVID.
Nu am idee cum o vom folosi, dar, cine știe,
poate ne va veni o idee în acest episod în care vrem
să răspundem la o întrebare importantă.
Care e problema francezilor?
Marele Tur
Vreau să fie clar de la început că îmi place Franța.
La fel și lui Hammond.
May crede că e acolo doar ca să putem ajunge
mai ușor în Italia.
Dar suntem cu toții de acord asupra unui lucru...
Francezii pot fi un pic ciudați.
Adevărul este că lumea în care trăim acum este uniformizată.
Cu toții mâncăm aceeași mâncare,
purtăm aceleași haine
și facem aceleași lucruri.
Dar nu și în Franța.
Franța este diferită.
Își iau majoritatea medicamentelor pe cale anală.
Iar la serviciu, nu ai voie, prin lege,
să-ți mănânci prânzul la birou.
Trebuie să-l servești undeva cum se cuvine.
În școli, ketchupul este interzis, dar până în anii '80,
copiii puteau primi alcool
când serveau cina la școală.
Brutarii francezi nu au voie să închidă atunci când doresc
fiindcă trebuie să furnizeze constant croasanți și baghete.
Fotbaliștii francezi sunt și ei neobișnuiți.
Pescărușii...
urmăresc traulerul
deoarece cred
că se vor arunca sardine în mare.
Și dacă vrei să spui „mă simt norocos” în franceză,
spui: „Avoir le cul bordé de nouilles”,
care înseamnă: „Fundul meu e plin de tăiței.”
Mă mir că mai e loc acolo cu toate pastilele alea.
Dar această ciudățenie se evidențiază cel mai bine pe șosea.
Mașinile franceze au fost mereu ciudate.
Niciodată nu s-au conformat cu tradiția.
Și din panteonul lor de ciudățenii
am cumpărat asta...
Un Citroën CX Safari.
Nu a fost ușor să găsesc unul, căci majoritatea au devenit rulote,
dar a meritat efortul deoarece...
asta este probabil cea mai franceză
mașină franceză dintre toate.
Semnalizarea, de exemplu. O activezi prin acest comutator.
Dar fiindcă nu se află în apropierea coloanei de direcție,
semnalizarea nu se oprește automat
după ce ai virat.
Și apoi avem casetofonul, care e montat vertical între scaune.
Și asta nu-i nimic, dar...
Dacă te delectezi
cu un pain au chocolat în timp ce conduci și o bucățică de aluat
cade, lucru foarte probabil,
va ajunge în casetofon
și nu te va lăsa
să te bucuri de cântecul Vanessei Paradis
pe care îl ascultai.
E ca și cum inginerii de la Citroën
s-au uitat la ceea ce făcea toată lumea în anii '70
și apoi au făcut altceva.
Până și pedala de frână e ciudată fiindcă
este, de fapt, un comutator. Frânele sunt pornite
sau sunt oprite. Este aproape imposibil
să le folosești bine.
Probabil, când ajungi la destinație, cel mai ușor este să...
faci ca George Michael.
Asta e ce am ales eu.
O Matra Murena.
E din anii '80. O mașină sport cu două locuri și motor central.
Doar că... Are trei locuri.
Îmi imaginez că,
dacă soția și amanta mea
vor să iasă la plimbare împreună, atunci am rezolvat problema.
Și nu este nici mașină sport,
deoarece motorul este foarte mic, 1,6,
care produce doar 88 de cai-putere.
Nu are niciun sens. Matra a construit racheta Exocet.
Este incredibil de rapidă. Asta...
chiar nu este.
Și apoi numele ei.
Peste tot în lume mașinile au denumiri
de animale interesante, ca Jaguar, Mustang sau vânturi exotice,
Khamsin, Scirocco.
Dar nu și Matra, ei au ales Murena,
care este un cuvânt în latină
ce înseamnă „fiul unei familii plebee căruia îi plac țiparii”.
„Am căutat în dicționarele tuturor limbilor
și am găsit cuvântul.
Asta e... Nimeni n-o să se prindă,
e mai ciudat ca oricare alt nume posibil. Asta alegem.”
Dar să știți că mașina asta nu e nimic
în comparație cu cea luată de May.
Bonjour, telespectatori.
În anul 1998,
Renault le-a spus designerilor lor că doresc un coupé mare, luxos,
ceva în stilul seriei BMW 6.
Așa că au creat...
Avantime.
E făcut aproape complet din plastic,
pare să fi fost desenat de un copil de 8 ani
căruia îi plac trenurile rapide
și nu are aparatură convențională.
Sunt doar niște chestii digitale
care apar aici la mijloc.
Uitați-vă la tot bordul ăsta. Este...
Sunt hectare întregi.
Dacă vrei să ștergi geamul fiindcă s-a aburit,
nu poți s-o faci.
Ai impresia că dacă designerii de la Renault ar fi fost puși
să creeze, de exemplu, un câine,
i-ar fi pus capul la celălalt capăt
și ar fi avut două cozi în față.
N-ar fi putut să facă un câine convențional.
Până și portierele la mașina asta sunt ciudate.
În special deoarece, și am verificat asta,
fiecare cântărește mai mult decât Kylie Minogue.
Sunt foarte grele.
Ei pretind că sunt cele mai grele portiere de mașină din lume.
Nu e ceva de lăudat.
Și nici nu prea se deschid. Mai mult de atât nu merge.
E doar întredeschisă.
Priviți. Pe orice fel de pantă
poate fi destul de dificil de deschis.
Tâmpenia naibii!
Renault are o lungă istorie de ciudățenii automobilistice.
În anii '50, de exemplu,
au construit asta.
Pare destul de obișnuită, dar priviți cu atenție
și veți vedea că e complet pe dos.
LE VOLAN LE PORTBAGAJ
Și, totuși, asta e destul de simplă
comparat cu asta,
Leyat Hélica.
Cui i-a trecut prin cap: „Știi, nu are tracțiune pe roți,
- „...nu, toată lumea face asta.” - Da.
„Va fi propulsată de o elice?”
Dacă mergi prin centrul unui oraș, de exemplu...
Ce s-ar întâmpla...
Dacă lovești pe cineva cu mașina,
nu e bine.
Dar dacă lovești pe cineva cu asta...
Nu mai rămân rinichi,
ficat, măruntaie...
- „Nu, încă unul...” - Nu. S-au gândit la asta.
Fiindcă are o elice,
i-au pus niște spițe
ca nimeni să nu poată să-și bage mâna sau capul
sau ceva similar, vedeți?
E perfect...
Are un loc în spate?
Asta chiar are două locuri, Hammond, nu ca Matra ta.
Te-ai băga acolo
știind că nu ai niciun control asupra mașinii?
O mașină doar cu pedale. Nu-i ca un avion
unde ai control dublu.
- Ar fi o nebunie... - Stai acolo.
Cred că e genial.
- Este... - Uite,
o admir, dar...
au prezentat-o la Imperiul leilor?
„Uitați ideea mea pentru un mijloc de călătorie.”
- Dar stați puțin... - Credeți că merge?
Păi, sunt sigur că da.
Stați puțin, uitați, are...
Nu o pornești cu cheia. Trebuie meșterit puțin.
„Avansa” și „Retarda”. Voi retarda.
O vei amorsa?
Punctul de compresie e bun. Sunteți gata?
Nu știu ce se va întâmpla!
- Ai pus piciorul pe frână? - Sunt gata?
- Da. - Chestia nu se mișcă.
- Totu-i gata. Da, hai. - Ești gata?
- N-a mers. - Încearcă din nou.
- Contactul? - Da.
- Pornim? - Da.
- Piciorul pe frână? - Da.
Îi dau drumul.
- Nu va porni. - Ești gata?
Chiar am crezut că reușim.
E chiar definiția anticlimaxului, nu-i așa?
Ar fi o ambulanță grozavă. Sau mașină de pompieri.
- Fenomenală. - Da.
- Accelerația gata? - Da.
- Îi dăm drumul. - Da.
Nu vă temeți,
Monsieur Hélica e pe drum în mașina de urgență.
„Nu vă temeți. Cât de mare e focul?”
Stați puțin.
„Durerile din piept sunt mai puternice sau se potolesc?”
Bine, pornim.
Auziți, o oprire la semafor ar fi aiurea, nu credeți?
„Vreau să... Mă scuzați...”
E nevoie de doi oameni.
Asta e o poziție bună.
În regulă, îi dăm drumul.
Hai!
Cred că dau o tură!
- Poftim? - Merg să dau o tură!
Cum, tu? Fugiți! Salvați-vă pielea!
Când a fost prezentată lumii, 600 de oameni s-au înscris pentru una.
Șase sute de ființe umane raționale,
care-și pot lega singure șireturile și folosi o toaletă, au spus:
„Da, vreau și eu una.”
E foarte greu de înțeles de ce n-a avut succes.
Face foarte mult zgomot, spre surprinderea mea.
Ar putea fi un motiv.
Se pare că poate merge cu 170 km pe oră.
Eu cred că merge și mai tare.
Haide! Hai, haide!
Cred că oamenii s-au plictisit deja
să vadă accidentele astea, așa că mergem mai departe, căci...
chiar când mașinile franceze par normale,
nu trebuie să te uiți prea atent ca să descoperi că, de fapt,
de obicei nu sunt.
Haideți să ne uităm la acest Renault 4.
O mașină destul de normală pentru vremea ei. Dar...
distanța dintre roți pe această parte este de 238 cm,
iar pe această parte, distanța este de 233 cm.
De ce?
Habar n-am.
Apoi avem Renault 21.
Pare anost, dar nu este, deoarece...
în acest model de 1,7 litri, motorul este transversal,
în timp ce la modelul de 2 litri,
este pe lungime.
Înseamnă că a avut nevoie
de aripi mai lungi, o capotă diferită și un subcadru diferit...
- Hammond s-a accidentat, nu? - Da.
În fine, asta a fost o soluție extrem de complicată
și de costisitoare
la o problemă care nu exista.
Și încă fac asta și azi.
Acesta este un Peugeot 208 nou-nouț.
Și, nu știu pentru ce motiv, au montat volanul
sub bord,
ceea ce înseamnă că trebuie să fie cât un nasture de cămașă
dacă vrei să-ți încapă picioarele sub el.
De ce?
Apoi avem Citroën 2CV, pe care îl urăsc.
Această mașină este simbolul a tot ceea ce a mers prost în lume.
Veganism, ciclism,
liberal-democrați, oameni care vorbesc despre „adevărul meu”.
Nu există „adevărul meu”. Adevărul e că e o mașină îngrozitoare.
Nu e îngrozitoare.
E o mașină foarte practică și potrivită
care a rezistat în timp decenii întregi.
A supraviețuit unui război, a eliberat țărănimea franceză,
e fantastică. Și este simbolică,
ceva mai francez ca ea nu există. Dacă ai un restaurant,
sau faci un film, sau pictezi
și te întrebi: „Cum să fac să fie mai francez?”
Adaugi un 2CV.
Nu poți să dai geamurile în jos. Uite, e o prostie.
Avioanele au geamuri așa.
- E o... - Care avioane?
N-am fost în niciunul...
Avionul meu are unul exact la fel.
E o mașină fantastică. Tot ce e în ea este adecvat scopului și nimic mai mult.
Urăsc expresia „adecvat scopului”.
- Dar așa este. - Bună.
- Unde e Hélica? - A ajuns probă.
Să nu ne lăsăm copleșiți de asta. Eu nu mă las.
N-o vom face.
Deoarece chiar eu voi recunoaște că 2CV are o suspensie foarte tare.
De fapt, se spune
că poți arunca un 2CV dintr-un elicopter de la o înălțime de 152 de metri
și arcurile vor amortiza impactul.
Serios?
Păi, haideți să aflăm.
În regulă...
Dă-i drumul.
Priviți-o.
Da, adevărul este că
am citit greșit în manual.
Aici spune că „suspensia este atât de perfectă,
încât poți conduce pe un câmp arat
cu o jumătate de duzină de ouă pe scaun și nu se vor sparge.”
Și tu cum ai citit greșit?
Păi, după mine, „oeuf” este cuvântul francez pentru „elicopter”.
Dar...
În acest punct, am zis că cel mai bine e să continuăm...
și să examinăm relația francezilor cu mașinile lor...
fiindcă nu seamănă deloc cu relația
pe care o avem noi.
Uitați, dacă eu aș fi
în mașina mea, m-aș uita la acel loc și aș spune:
„E prea mic”
și m-aș duce să caut alt loc.
Dar nu asta ar face un francez.
Această manevră nu este deloc extremă în Franța.
În acest fel se parchează.
Asta se poate vedea în orice zi a săptămânii
pe oricare stradă din Paris.
De fapt, exact ăsta e motivul
pentru care Renault 5 a fost prima mașină fabricată
în lume cu bare de protecție deformabile.
Și asta nu e tot. Mi-am cumpărat acum o mașină de spălat vase.
Și, după cum vedeți, nu chiar încape în portbagajul acestui Peugeot.
Sunt englez,
deci eu aș cumpăra o mașină de spălat vase mai mică,
sau aș împrumuta o mașină ceva mai mare,
sau probabil aș cere să-mi fie livrată.
În schimb, francezii ar face așa:
„O, merde.”
Mi s-a oprit mașina?
Da. Sunt aproape de locul unde vreau să merg?
Da.
Păi, am parcat.
Fapt este că în Franța, spre deosebire
de oricare altă țară, mașina pur și simplu
nu e văzută ca un simbol al statutului.
Dacă cumperi o mașină scumpă, ești considerat burghez.
Și dacă ai grijă de ea...
E ceva dezgustător.
Și lumea fotbalului din Premier League confirmă acest lucru, căci eu am aici
o fotografie cu Willian, care e brazilian,
conducând un Bentley.
Apoi e Ibrahimović,
care e suedez și are un Lamborghini.
Özil, care e german, are un Porsche.
Marcus Rashford, care e britanic, are un Range Rover fițos.
Apoi am aici o fotografie a lui Kanté, care e francez, conducând
un Mini...
Pe care l-a lovit ușor, probabil în timp ce parca.
Și poate vă întrebați: „Și președintele?
„În niciun caz nu conduce
„o mică berlină.”
Greșit! Pentru că eu am aici
o fotografie cu președintele Mitterrand
într-un Renault 5!
Uitați-vă la ea!
„Nu, nu am șofer privat și nu vreau o mașină mare.
„Este ceva burghez. Este revoltător.
„Cum se spune,
„îți vine rău.”
De asta niciun producător francez de autoturisme
n-a făcut niciodată un jeep mare.
Americanii da. Japonezii da.
Suedezii da.
Germanii da. Și noi.
Chiar și italienii.
Dar nu francezii.
Ei consideră că,
dacă vrei să ajungi în vârful acelui deal,
vei folosi mașina normală de familie.
Ieri vorbeam în biroul nostru cu o fată care e franțuzoaică.
Și ne spunea că părinții ei n-au vândut niciodată o mașină.
Cumperi un Renault 5, îl conduci până crapă,
îl dai la fier vechi, cumperi un Renault Clio și îl conduci până crapă,
îl dai la fier vechi
și așa mai departe.
Dacă nu te preocupă valoarea mașinii tale pe piața second-hand,
poți fi foarte liber.
În Franța, doar 4% din populație
își spală mașina cu mâna.
Patru la sută. Atât.
Într-o dimineață de duminică, ceea ce nu vei face în Franța
este să te scoli devreme să-ți speli mașina
pe alee, pentru că vecinii te vor urî.
Toate acele dimineți de duminică când m-am sculat devreme să spăl...
Am să-l ajut puțin aici.
Grozav.
Merci, monsieur.
Mă uit la mașina lui Hammond.
E toată boțită unde l-a împins Jeremy.
Și mă cutremur. Pentru că sunt britanic. Dar...
Dacă ești francez, așa arată o mașină.
Priviți, acum trecem prin pădure.
Oare trec de copac?
Conduc în mașina mea,
mă duc unde trebuie să merg.
Dacă veneam aici într-un Mercedes G-Wagon de 100.000 de lire,
m-aș fi îngrijorat să nu zgârii vopseaua.
Dar nu sunt într-un G-Wagon, ci în furgoneta mea.
Adică vopseaua este, pentru francezi,
ambalajul în care vine mașina când e nouă.
Când aveam 17 ani,
într-o excursie în Franța,
am stat la o familie franceză. Aveau un fiu de vârsta mea.
Și îi cumpăraseră un Fiat Panda nou nouț.
Adică, o mașină nouă.
Și cum stăteam afară la soare, împreună cu ei,
fratele lui mai mic, de cinci ani, arunca cu pietre
în mașină
și bucățele de vopsea săreau.
Păi, dacă eram eu
la 17 ani cu o mașină nou nouță? L-aș fi bătut măr
cu orice mi-ar fi căzut în mână.
Acelui tânăr de 17 ani nu-i păsa.
„Doar aruncă cu pietricele în mașină.
„Face un zgomot fain când sare vopseaua.”
Cum?
Curând, am ajuns la jumătatea drumului,
unde am demonstrat șmecheria pe care o poate face Citroën Berlingo.
E John!
Și apoi, după ce am distrus frâna de mână,
am pornit-o într-un fel de raliu.
Ce dovedim aici, cred, e că abilitatea unei mașini de a ajunge undeva
și a face chestii e dominată complet
de disponibilitatea șoferului de a nu-i păsa de mașină.
Vă rog să nu vă alarmați de acele sunete.
Nu înseamnă nimic.
Asta e exact ce ar face un francez tipic
într-un raliu în Africa
cu Renault 4 al mamei.
Să nu uităm
că francezii au inventat raliul de anduranță.
Ca de exemplu, Paris-Peking,
Paris-Dakar
și toate celelalte curse transafricane.
Și, în mod deosebit,
de obicei foloseau ce era parcat în fața casei.
Păi, e destul de accidentat ca să-ți disloce „Gaulois”.
Păi, deocamdată asta e une pièce de gâteau.
Monsieur May!
Haide!
O, frate. O, merde.
Bonjour, monsieur.
Pe măsură ce ne apropiem de vârf,
drumul devine tot mai dificil.
Asta chiar e o problemă.
Parbrizul.
Da, pe aici.
O, nu, mașina de spălat vase.
Salut.
Mașina mea de familie poate merge pe aici fără probleme.
Nu înțeleg... De ce aș avea nevoie de un G-Wagon?
Merde.
Allez!
Doamne! La mama naibii!
Am rămas fără oglinda electrică de pe portiera stângă,
dar o mai am încă pe cea manuală.
Nu pot deschide geamul pentru a regla oglinda,
dar nu-i nimic pentru că n-o mai am.
În cele din urmă, cu magnificele dealuri galeze
scăldate în lumina caldă a după-amiezii,
am ajuns la finalul călătoriei noastre relaxante.
Hammond.
Uau. Uite ce priveliște e acolo.
- E ceva de necrezut. - Uite acolo...
Este chiar și o casă,
parcă e proiectat pentru un trenuleț.
- E perfect. - Absolut superb.
Salut!
- Bonjour, monsieur. - Uită-te acolo.
Incredibil, nu-i așa?
Și vă spun eu ce e interesant...
Echipajul, folosind toate acele jeepuri, au reușit să ajungă.
- Da. - Dar și noi am reușit.
- Exact. - Da.
S-au produs unele pagube.
- Asta e doar uzura. - E patină.
Se mai întâmplă.
Poate francezii au dreptate.
Cred că da.
- Mi-am dat seama de ceva. - Ce-i?
Mașina de spălat vase.
O, Doamne. Fiindcă Hammond a intrat în mine.
Îmi pare rău pentru asta.
Cum deschizi portbagajul?
- De pe ușă? - Da.
- Grozav. - E un defect de proiectare.
A doua zi, am plecat cu mașinile noastre
la următoarea destinație.
Și pe drum am început să ne dăm seama că ciudățenia lor
le făcea, de fapt, mai încântătoare.
Evident că nu ai nevoie de două ștergătoare, ci doar de unul.
Și pui lichidul de parbriz direct în lama ștergătorului,
de ce să nu faci așa?
E diferit. E interesant.
Apoi sunt oglinzile de pe portiere.
Atât de bune și de futuriste,
încât au fost folosite la Aston Martin Vantage,
Venturi Atlantique, Renault Sport Spider,
Lotus Esprit,
Jaguar XJ-220 și cele mai multe TVR.
Pe de o parte, acest volan este tipic francez.
E ciudat. Are o singură spiță,
este ca o tavă adâncă, cu fundul plat.
Pe de altă parte,
e grozav. Are mărimea perfectă, grosimea perfectă, diametrul perfect
și pot vedea cadranele, fiindcă nu am nicio spiță în cale.
Adică, în multe feluri, ciudățenia le face mai plăcute.
Ceea ce noi considerăm o împotrivire îndărătnică e o inovare,
căci francezii au fost pionieri în automobile.
Nu aveam cum să fim noi.
Noi fabricam Morris Marina.
Și să nu credeți că doar mașinile lor sunt ciudate.
Și unele dintre regulile lor de circulație sunt destul de ciudate.
De exemplu, francezii credeau, spre deosebire de toți ceilalți,
că farurile albe nu erau bune
și că trebuiau să fie galbene.
Și dacă îți place să asculți muzică la volan,
există o regulă care spune că 35 la sută dintre melodiile pop
de la un post de radio francez
trebuie să fie franceze.
Așa ar trebui să sune
sau un morceau de pain au chocolat tombéet
în casetofon din nou?
Poftim. Asta a fost din țara care ni i-a dat pe Debussy și Messiaen.
Unul dintre lucrurile mele franceze preferate este atitudinea lor neglijentă
față de indicatoare. Uitați aici un exemplu.
Este peste tot prin Franța.
Spune că primăria este în acea direcție
și orice altceva, „Toutes Directions”.
Orice altceva este în acea direcție. India, Paris,
Peninsula Kamceatka, orice dorești, mergi încolo, pleacă.
Și apoi e problema utilizării unui sens giratoriu.
În toate celelalte țări
au decis că mașinile dau prioritate celor care sunt deja în sensul giratoriu.
Dar nu și în Franța.
Au decis să facă invers.
Deci, mașinile din sensul giratoriu dau prioritate celor care vor să intre.
Uite așa.
Haide.
Hai.
Oare de ce cred că așa este mai bine?
Scopul sensului giratoriu este de a evita asta.
Știați că jumătate dintre sensurile giratorii din lume sunt în Franța?
Chiar e adevărat?
Deci jumate dintre sensurile giratorii din lume
sunt într-o țară care nu știe pentru ce sunt?
Da. Este adevărat.
Chiar nu funcționează.
Încerc să ies de aici.
Asta se întâmplă.
Urmez regula franceză în sensul giratoriu ca să văd dacă funcționează...
Nu-mi pasă. Uite, s-a făcut coadă aici.
Asta se întâmplă.
Mută mașina...
Exact asta se va întâmpla...
Hammond e agresat de localnici. Nu-l învinovățesc.
Mișcă...
În cele din urmă, ne-am mișcat...
Fiindcă era timpul să căutăm un loc pentru lucrul cel mai francez posibil...
Prânzul.
Unde am discutat un alt aspect al culturii auto franceze.
LE VECHEA BRUTĂRIE
Pot să-ți arăt ceva, Hammond?
După cum poți vedea, am aici
o listă cu filosofii francezi pe Wikipedia.
O, Doamne!
- Dar, nu... - Sunt abia la „G”.
Practic, aici e toată lumea din Franța.
- E incredibil. - Și nu se mai termină.
Pariez că lista australienilor e puțin mai scurtă.
Sunt uluit.
Știi, în Franța e obligatoriu ca în gimnaziu
să studiezi filosofia.
- Pentru toată lumea? - Da.
Menționez asta deoarece citesc o carte
de Roland... Oare e „Barth” sau „Barthes”?
Hei, Waterland, cum e?
Așa.
Și spune:
„Cred că mașinile astăzi sunt echivalente perfecte ale marilor catedrale gotice.
„Imaginați-vă, creația supremă a unei ere,
„concepută cu pasiune de artiști
„și consumată în imagine, dacă nu în utilizare
„de către o populație care și le însușește
„strict ca un obiect magic.”
Deci ei nu evaluează mașinile ca noi.
Nu. Noi de obicei menționăm viteza maximă.
- Accelerația, prețul. - Niște ture.
Câteva metafore stupide.
- Înapoi la studio. - Gata treaba.
Nu. Îți mai citesc ceva ce-a scris.
„La Citroën sunt începuturile unei noi fenomenologii
„a asamblării, ca o evoluție dintr-o lume în care elementele erau sudate
„în altă lume unde sunt juxtapuse.”
Și accelerația?
N-o menționează.
Îți imaginezi cum ar suna evaluarea acelui Mégane la televiziunea franceză?
Ar fi complet de neînțeles.
ACESTA ESTE ADEVĂRUL
Deci, cred că putem deduce din acel test rutier francez
că Mégane
este melancolic și cinic,
dar și puțin frivol,
după cum sugera balonul.
Însă acum vom examina un aspect mai realistic al mașinilor franceze,
și anume, faima lor de a fi bune la drum.
Elasticitatea aerului și flexibilitatea apei
sunt combinate pentru confortul tău în suspensia hidropneumatică la Citroën.
Fapt este că, deoarece drumurile erau foarte proaste
în Franța postbelică,
producătorii francezi de autoturisme
au trebuit să creeze sisteme de suspensie care să facă față.
După cum am spus deja foarte clar,
Citroën 2CV putea să transporte
un coș de ouă pe un câmp arat
fără să le spargă.
Cât despre CX-ul meu,
este cu adevărat cea mai bună mașină de drum
fabricată vreodată.
Bine, imaginați-vă:
stați întinși pe un șezlong pe o plajă tropicală.
E cald și nu se aud decât valurile care mângâie nisipul alb...
Turnați jumătate de sticlă de vin
la prânz, și nu aveți nimic de făcut toată după-amiaza
decât să moțăiți.
Asta e senzația
când conduci un Citroën CX.
Este incredibil de confortabil.
De fapt, se spune
că sistemul hidropneumatic din Citroënul meu este atât de bun
încât doi oameni pot sta în portbagaj să dezamorseze o bombă
în timp ce mașina merge cu viteză pe o stradă pietruită.
Ești sigur că așa spune?
Da, absolut.
Sistemul de suspensie a fost atât de bun,
încât Citroën l-a vândut la Rolls-Royce, care l-a folosit la Shadow.
Deci, sunteți gata?
Pentru că urmează să intrăm pe strada pietruită acum.
Bine, e nevoie de finețe și precizie absolută.
Da.
Doamne, parcă am face operație la ochi.
O mișcare greșită...
Încet.
Bine, foarte atent,
dacă separ aceste fire,
doar câte un milimetru.
Trebuie să ne dăm seama... Cel puțin unul dintre ele este fals.
Fără nicio zdruncinătură.
Încă opt secunde. Trebuie luată o hotărâre.
Nu mașina mă zgâlțâie, eu tremur.
Ar trebui s-o fac acum.
O voi face.
- Ai făcut-o? - O, bravo. Da.
- Excelent. Deci, asta e. - Ne mișcam?
Exact.
Exact ce am spus eu.
Și pentru a o demonstra în mod irefutabil,
am pus același tip de bombă
în spatele unui BMW
și am rugat doi tineri de la birou să încerce s-o dezamorseze.
- Taie-l! - Nu pot să-l tai!
Nu pot... prinde firul!
Fir-ar să fie!
Deci, asta e.
Dacă doriți o slujbă la Marele Tur, scrieți-ne la
„Aș muri pentru o slujbă la acea emisiune”.
E trist, căci erau copii buni.
Credeam că vor ajunge departe.
- N-am vrut niciodată să-i inhalez. - Ei bine, ei au...
După ce am scris niște scrisori dificile
către părinții băieților,
am plecat spre Kent pentru următorul nostru experiment important.
Și pe drum, am examinat o caracteristică franceză
pe care o admirăm foarte mult,
refuzul lor hotărât de a fi guvernați.
De Gaulle a întrebat odată:
„Cum poți conduce o țară care are 246 de tipuri diferite de brânză?”
Ei bine, adevărul pare a fi...
că nu se poate.
Când am introdus sistemul de puncte pe permisele de conducere
în Marea Britanie în 1988,
toți au spus: „Bine.”
Dar când au introdus un sistem similar în Franța
în anii '90,
toată lumea s-a urcat în mașină și au blocat autostrăzile.
Nu a fost organizat de rețelele sociale,
căci nu existau pe atunci. A fost ceva instinctiv.
Când șeful de la Renault, Georges Besse,
a concediat 21.000 de angajați în 1986,
nu au ieșit în stradă ca să dea foc la container,
l-au împușcat.
În 2019,
guvernul francez a decis să reducă limita de viteză
pe toate șoselele lor principale la 80 km pe oră.
Poporul francez a răspuns punându-și vestele galbene...
și ieșind să distrugă
60% dintre radarele din toată țara.
Șaizeci la sută!
Și când au pus camere la intrare pe autostradă
pentru a prinde șoferii de camioane care încălcau o nouă lege eco,
n-au distrus 60% dintre ele,
le-au distrus pe toate.
Știți, de fapt, eu chiar admir împotrivirea îndărătnică a francezilor.
Mie îmi place grozav de mult.
E adevărat că, atunci când au vrut să introducă blocarea roților,
oamenii au pus lipici în încuietori
și au trebuit să le taie, ajungând inutile?
Dacă aș fi francez, aș merge cu 190 km pe oră.
Aș vrea ca mașina mea să poate merge cu 190 km pe oră.
Curând am ajuns la traseul de raliu
cunoscut ca Lydden Hill...
UN GREVĂ PAR ZI ȚINE LE MEDECIN DEPARTE
Laboratorul pentru următorul nostru experiment.
Știm cu toții că în domeniul compactelor sportive
francezii sunt regi.
Dar care este cea mai bună?
Ei bine, asta vrem să aflăm, folosind testul sportului cu motor.
Este foarte potrivit, ținând cont că francezii l-au inventat.
Prima cursă a avut loc acolo.
Grand Prix sunt cuvinte în franceză. Le Mans este în Franța.
Federația tuturor sporturilor cu motor se află în Paris.
Și astăzi, cu siguranță, vom respecta regulile franceze.
Planul e simplu, o cursă de 20 de ture.
Eu voi conduce un Peugeot 205 GTi 1,6.
Jeremy, un Peugeot 306, GTi 6.
Iar James va conduce un Renault Sport Clio 172 Cup.
Vom concura cu un Saxo VTS,
un 206 GTi...
și un Renault Sport Mégane...
care vor fi conduse de trei persoane de la birou.
Editorul nostru de scenarii, fiindcă el a scris partea asta,
asistenta noastră de producție, fiindcă e franțuzoaică,
și, în final, Abbie, pilotul nostru intern de curse.
Cu toții în mașinile noastre...
experimentul important poate începe, în sfârșit.
Am plecat.
Prânzul, cred.
În padoc ne așteaptă o gustare simplă pentru curse.
James, vrei un Châteauneuf-du-Pape sau un Petrus '62?
În mijlocul unei curse?
Ei bine, nu, tu spui așa, dar...
în Franța, alcoolul este interzis la locul de muncă, ai dreptate,
dar ai voie să bei vin, bere sau coniac.
Deci ei spun: „Nu poți bea alcool, în afară de bere,
- ...vin și coniac.” - „Deci ce producem noi.”
- Nu poți bea gin sau vodcă. - Da. Alcool străin.
Da.
Legea mea preferată din Franța este cea care
nu-ți permite să trimiți e-mailuri în interes de serviciu în weekend.
- Nu ai voie? - Prin lege.
Ca să te poți bucura de le weekend?
Da. Exact de asta.
Vreau să spun că în momentul de față sunt pe locul al doilea în cursă.
Eu sunt ultimul. Am început aiurea...
Ți-am mai spus asta, 205 GTi e o mașină grozavă,
dar nu la fel de grozavă ca 306 GTi.
Da, pentru că lumea e de acord cu teoria asta.
Ba nu, stai, toată lumea e de acord că 205 e compacta sportivă supremă.
- Da, e o compactă sportivă supremă. - Nu poate fi o compactă sportivă supremă.
- E... - Dar foarte puțini își dau seama
că 306 GTi, pe care o conduc eu,
este cea mai bună compactă sportivă franceză.
Dar cumva nu s-a aflat vestea asta?
- Nimeni nu-și dă seama. - Deci...
E ca Sex Pistols și New York Dolls.
După ce am încheiat prânzul și am tras un pui de somn...
am reluat cursa.
Am plecat.
E pe muchie.
Acum mănânc praf franțuzesc.
HAIDE! OF, MĂICULIȚĂ!
Marguerite, o stagiară franceză, în 206 GTi.
Dar chiar când se întețeau lucrurile,
a apărut o problemă.
Stai puțin. Ce se întâmplă aici?
Ce se întâmplă?
Ei bine, se pare că agenții au intrat în grevă.
În confuzia creată, James a prins ocazia de a înainta cu trei locuri.
O, Doamne, e agitație, nu glumă, uitați.
Oare de ce fac grevă?
Întotdeauna e greu să știi cu francezii.
Cotele de pescuit, terenuri,
radare.
Mă simt exact ca acasă.
Totuși, într-un final, după ce l-au ucis pe directorul de curse,
s-au întors la posturile lor și am putut relua cursa.
Deci, ca să fie foarte clar, toate mașinile de aici sunt excelente
deoarece toate sunt compacte sportive franceze.
Dar a mea e cea mai bună.
Nu are ABS, nici control al tracțiunii și m-am învârtit!
7.000 de turații pe minut.
167 de cai-putere dezlănțuiți.
Richard Hammond se va plânge acum de lipsa de cai-putere.
Nu prea mai am putere. Am doar 104 cai-putere de frânare.
Porter m-a făcut praf.
A fost o mișcare foarte franțuzească de la scenaristul de acolo.
LA O PARTE!
Ea e, franțuzoaica.
Trebuie să menționez că Marguerite n-a mai făcut asta până acum,
deci e o smintită franceză înzestrată.
Deși a făcut o mică eroare acolo și o voi face praf.
Bonjour, madame.
În timp ce Hammond și May se luptă cu cei de la birou,
eu mă luptam în față cu Abbie pentru primul loc.
Față hotărâtă.
Viteză.
Poate ești tu pilot de curse, dar eu am cu 40 de cai-putere mai mult decât tine.
O, nu. Stai.
Cred că îmi cade bordul, dar nu știu dacă e chiar necesar.
Mașinile franceze de obicei scapă de orice nu este indispensabil.
Bare de protecție, ferestre electrice, tot felul de lucruri.
Și atunci nu-ți mai rămâne decât un motor incredibil de puternic.
Bine, asta e șansa mea.
Nu e șansa mea.
Da, mi-a arătat degetul mijlociu. Chiar că e franțuzoaică.
Așa se procedează acolo.
Doamne, chestia asta e așa de bună.
A dat-o în bară!
FIU DE CĂȚEA! DISPARI ÎNTR-O MANIERĂ REPRODUCTIVĂ!
Intrând în ultimele ture,
am reușit să depășesc Renaultul mult mai puternic al lui James.
Furând o replică de la James: „Haide, micuțule Pug.”
Dar apoi...
Am murit.
Ce s-a întâmplat aici?
O, Doamne.
A intrat în grevă.
Cursa a ajuns în ultimele două ture
și James încă era umilit
de incredibil de amuzanta novice franceză.
Iar eu încă mă luptam cu Abbie pentru locul întâi.
ȘI ÎNAINTE DE A SĂRI PE TWITTER,
DA, ȘTIM CĂ E BELGIAN.
La naiba!
Fir-ar!
Da. Puternicul Peugeot este în frunte!
Haide!
Nu!
Deci, Saxo a câștigat.
Dar nu contează,
căci toți ne-am distrat foarte mult.
Și...
am demonstrat un lucru important.
Francezii pot face mașini incredibile când nu sunt
duși cu pluta. Dar știți care-i treaba,
uneori pot face mașini incredibile chiar și când sunt.
Vă prezentăm cea mai nemaipomenită mașină franceză dintre toate...
SM.
Un Citroën coupé cu motor
Maserati V-6 de 2,7 litri sub capotă.
În esență, este, de fapt, franco-italiană.
Și asta poate funcționa.
Jean Alesi e franco-italian,
la fel și Olivier Giroud, Eric Cantona, David Ginola.
A funcționat bine.
Da. Deci, ceea ce avem în mașina asta
e complexitatea franceză și fragilitatea italiană.
Da.
Să-ți dau un exemplu al complexității. Nu are un sistem de accelerație
ca atare. Adică are,
dar este o tijă, apoi o bucată de cablu,
apoi o altă tijă, apoi trece prin colectorul de evacuare.
Chiar așa.
- Iese din motor. - Da, apoi iese.
Și încă un exemplu bun: toate cablurile de sub capotă sunt negre,
deci n-ai nicio idee unde merge sau de unde vine.
Totul e negru. Nu știu.
Chiar nu știu. Dar merge!
Ador lumina de oprire de acolo.
Cel mai mare semn de oprire.
- Da, nici măcar nu... - „Oprește-te!”
„Un lucru s-a defectat din nou.”
Asta spune.
„Asta e o lumină foarte mare care-ți spune să oprești inevitabil.
„La ce te așteptai?
„Iată momentul care știai că va veni.
„Și trebuie să te oprești imediat sau vei muri.”
Dar... Putem menționa înfățișarea?
E una dintre cele mai frumoase mașini din lume.
Unele unghiuri sunt destul de bizare
și știu că am mai spus asta, dar frumusețea adevărată nu e doar
- ...ce vezi pe internet, ceva fals... - Nu.
...perfect simetric. Mașina asta are forme unghiulare.
E impresionantă.
Știi ce-mi place mie: lista celor care au deținut un SM.
- E bună? - Eclectică.
Îi avem pe Graham Greene, Brejnev,
Haile Selassie,
Lee Majors, The Six Million Dollar Man, John Barry,
tipul care a scris seria Bond.
Idi Amin a avut șapte.
Șapte SM.
Așa, în speranța că una va funcționa.
Dar uite aici cei mai interesanți.
Bill Wyman de la The Stones,
da, Adam Clayton de la U2
și Guy Berryman de la Coldplay.
Toți sunt basiști și toți și-au luat SM.
Asta pentru că nu se uită nimeni la basiști.
Întotdeauna stau în spate.
„Nu vă mai uitați la solist.
- „Eu am un afurisit de SM.” - „Priviți la mine!”
Da!
- Ador mașina asta. - Chiar vreau una.
Simt energia unui om care vrea ceva venind din partea aceea.
Și cred că ar trebui să-ți iei una, ca să mă pot uita la ea.
E specială.
Și aș vrea să fiu genul de persoană care
și-ar propune
- ...să apară într-una. - Da, n-ai ajunge niciodată.
- Nu. - Dar ai fi un optimist.
Oamenii te-ar vedea
și ar presupune că ești doar un idiot optimist.
- Da. - Și eu cam sunt, de fapt.
Știți, am început cu întrebarea:
„Care e problema francezilor?”
Iar răspunsul este:
păi, nu prea au niciuna.
Ne place mâncarea lor, vinurile lor, împotrivirea lor îndărătnică
și se pare
că ne plac și multe dintre mașinile lor.
Dar nu vrem să aveți impresia că ne plac toate.
Pentru că nu e așa.
Acesta este Citroën Pluriel, pe care îl urâm
parțial pentru că e oribil, dar mai ales...
din cauza acoperișului său stupid.
Probabil că vă imaginați că acoperișul s-a pliat frumos,
cum se întâmplă la o decapotabilă normală.
Dar nu e așa.
E chiar aici.
Trebuie să-l dai jos complet.
Dacă te scoli dimineața și te gândești: „E soare, dau acoperișul jos”
și apoi începe să plouă, ce faci?
Și dacă pleci și te gândești:
„A ieșit soarele, dau acoperișul jos”,
unde îl pui? E o idioțenie franceză autentică.
Ar trebui să trimitem tâmpenia asta înapoi în Franța
și să le spunem s-o păstreze.
E ciudat că spui asta, căci Franța este, știu eu,
la vreo 40 km de aici? Aproape că poți s-o vezi de aici.
- Nu e departe, nu? - Nu.
Dacă am avea ceva care ar putea s-o arunce așa departe.
Stai puțin!
O, da!
La peste 18 metri înălțime și cântărind 32 de tone,
catapulta noastră era cu siguranță suficient de mare pentru asta.
Însă e destul de greu să încerci s-o pregătești,
așadar vom aduce mașini în ajutor.
O, da.
Ador macaralele.
Unde e James?
Stai așa.
Mișcându-se mai rapid decât o făcuse în toată emisiunea,
James s-a apucat să atașeze catapulta
de cârligul de la macaraua lui Hammond.
Mulțumesc!
- Are hamul pus, nu? - Normal, e aproape la doi metri.
- Te-ai prins? - Gata?
Da.
În acest moment aveam nevoie de cineva practic
care să explice tot sistemul din spatele incredibilei noastre mașini.
În regulă, uitați cum funcționează.
Hammond o va ridica, iar această...
greutate de 12 tone
va merge...
Sau va merge încolo?
Nu, încoace.
Brațul va coborî
și apoi vom atașa cablul la capătul brațului...
la mașină?
Cu aceste clarificări,
s-a dus să aducă Plurielul.
Ce faci?
- Trebuie la celălalt capăt. - Jeremy, nu acolo trebuie!
- Cum? - Nu e unde trebuie.
Trebuie să fie la celălalt capăt.
Nu, Franța e încolo.
O trage pe dedesubt și apoi o aruncă peste.
- Începe în partea aia. - Și apoi merge...
- Așa. - Nu începe aici?
Nu. Începe acolo.
Nu!
Muncă de calitate.
Asta e. Nu, nu e.
Genial.
- Nu are așa ceva acasă? - Da.
Da, așa e mai bine.
- Când un chirurg cardiac termină... - Da?
Atașează o arteră de alta
și apoi le coase, și tot nu arată așa.
- Cum? - Păi, nu ai făcut tocmai
o muncă de precizie, nu?
Da.
O ridic!
- Stai. - Stai.
Doamne, e complicat!
Stai.
Se pare că noi trei suntem virili, nu glumă.
O, da!
Cu partea grea
ridicată pe poziție și mașina atașată
de ceva important,
eram, în sfârșit, gata pentru lansare.
Deci, când trag de asta, mașina va porni, se va învârti
- ...și va ajunge în Franța? - Da.
- Exact. - Și dacă merge,
va fi cel mai rapid Pluriel.
De departe.
Suntem gata cu toții?
Trage bine.
Uite-o cum zboară.
- Se mai întâmplă. - Trage mai tare.
Așa, viril.
Uite-o iar cum zboară.
- Hai, mai... - E elastică.
- Am luat frânghia greșită. - Număr:
„Trei, doi, unu” și gata, tragem...
Gata? Trei, doi, unu.
Uite-o cum zboară!
Da!
Da, bine, uite-o. O văd, uite-o acolo.
Stai așa.
Unde s-a dus? A văzut-o cineva?
Acolo!
La naiba!
Da, păi, cu această dezamăgire teribilă...
Pentru Louis.
- Cine e Louis? - El.
Pentru Louis, e timpul să încheiem.
Vă mulțumim mult pentru că ne-ați urmărit.
Ne vedem data viitoare. Toate cele bune!
- Poate nu vom merge în Franța, nu? - Nu, probabil nu pentru o vreme.
Subtitrarea: Ligia Bradeanu
redactor Robert Ciubotaru