Hej och välkomna till den gigantiska katapultmaskinen som vi byggt
för att underhålla oss med under pandeminedstängningen.
Jag vet inte vad vi ska göra med den, men vem vet,
vi kanske kommer på nåt under programmets gång,
där vi ska svara på en viktig fråga.
Vad är det med fransmännen?
Först och främst vill jag klargöra att jag gillar Frankrike.
Det gör Hammond också.
May tror att landet bara finns för att man lättare
ska kunna köra till Italien.
Men vi håller alla med om en sak...
Fransmännen kan vara lite konstiga.
Faktum är att vi lever i en homogeniserad värld idag.
Alla äter likadan mat
och bär likadana kläder
och gör likadana saker.
Men inte i Frankrike.
Frankrike är annorlunda.
De tar de flesta av sina mediciner analt.
Och på jobbet får du inte, enligt lagen,
äta lunch vid ditt skrivbord.
Du måste gå och äta ordentligt.
I skolorna är tomatketchup förbjuden, men fram till 1980-talet
kunde barn få alkohol
till skolmaten.
Franska bagerier får inte stänga när de vill,
för man måste alltid kunna köpa croissanter och baguetter.
Franska fotbollsspelare är också ovanliga.
När måsarna...
...följer trålaren
så är det för att de tror
att sardiner ska slängas i havet.
Och vill du säga "Jag är lyckligt lottad" på franska
så säger du: "Avoir le cul bordé de nouilles",
vilket betyder: "Min bak är full av nudlar."
Överraskande att det finns plats för alla piller där.
Men det är på vägen som det är märkligast.
Franska bilar har alltid varit konstiga.
De har alltid känts lite ovanliga.
Och från deras märklighets tempel
så har jag med mig...
En Citroën CX Safari.
Det var inte lätt att hitta en, för de flesta har blivit husbilar,
men det var värt besväret, för...
...det här kan vara den mest franska bilen
av dem alla.
Ta blinkern som ett exempel. Man använder dem med strömbrytaren här.
Men eftersom den inte är nära ratten
så slutar inte blinkern att blinka
efter att du gjort svängen.
Och sen har vi stereon, som är monterad vertikalt mellan sätena.
Och det är lugnt, men...
Om du skulle äta
en pain au chocolat medan du kör
och så smular den,
så hamnar det i bandspelaren,
där de kommer att
förstöra låten av Vanessa Paradis
som du lyssnade på.
Det är som om ingenjörerna hos Citroën
tittade på vad alla andra gjorde under 1970-talet
och sen gjorde nåt annat.
Till och med bromspedalen är konstig
för den är som en strömbrytare.
Antingen är bromsen på eller av. Det är omöjligt
att använda den rätt.
Det är nog lättare när man kommer fram att bara göra...
...en George Michael.
Det här är vad jag har valt.
En Matra Murena.
Den är från 80-talet. En sportbil med två säten.
Men...den har tre säten.
Det hade nog funkat
om min fru och min älskarinna
ville åka ut på en tur samtidigt.
Och det är ingen sportbil heller,
för motorn är en liten 1,6-litersmotor
som bara ger 88 hästkrafter.
Det är ologiskt. Matra byggde missilen Exocet.
Den är snabb. Den här...
...är inte det.
Sen så har vi namnet.
Överallt annars i världen namnger man bilar
efter spännande djur, som Jaguar, Mustang, eller exotiska vindar,
som Khamsin och Scirocco.
Men Matra valde Murena,
som är ett latinskt ord
som betyder "son till en plebejisk familj som gillar ålar".
"Vi har gått igenom alla språk i världen
"och vi har hittat ordet.
"Ingen kommer fatta det,
"det är konstigare än alla andra namn som vi kan kalla den. Vi tar det."
Men den här bilen är ingenting
jämfört med vad May har.
Bonjour, tittare.
År 1998
bad Renault sina designers om en stor och lyxig coupé,
nånting i stil med en BMW 6.
Så det här är vad de kom fram till...
Avantime.
Den är tillverkad nästan bara i plast
och verkar ha ritats av en åttaåring
som gillade höghastighetståg,
och det finns ingen vanlig instrumentbräda.
Det finns bara digitala saker
som svävar runt i mitten där.
Titta bara på instrumentbrädan.
Den är enorm.
Om man hade velat torka vindrutan för att den immat igen
så går inte det.
Man får intrycket att om Renaults designers blev tillfrågade
att designa en ny hund, till exempel,
så hade de satt huvudet på andra sidan
och den hade haft två svansar fram.
De hade inte kunnat skapa en vanlig hund.
Till och med dörrarna på bilen är konstiga.
Jag har kollat upp det här,
och var och en av dem väger mer än Kylie Minogue.
Det är tungt.
De påstås vara världens tyngsta bildörrar.
Inget att skryta med.
Och det är inte mycket de öppnas.
De är liksom på glänt.
Titta. Om det sluttar
så kan det vara svårt.
För fasen!
Renault har en lång historia av konstiga bilar.
Under 1950-talet
byggde de den här.
Den ser vanlig ut, men titta lite närmare
så ser du att den är helt bakvänd.
LE RATT LE BAKLUCKA
Men det här är ganska okomplicerat
jämfört med den här:
Leyat Hélica.
Vem var det som tänkte: "Vi tar nåt annat än hjul,
-"för det har alla andra"? -Ja.
"Bilen ska framdrivas av en propeller."
Om man skulle köra igenom en stads centrum...
Vad hade hänt
om man kör på någon med en bil?
Det är illa.
Men skulle man köra på någon med den där...
Inga njurar,
lever, inälvor.
-"Nej, det finns en till..." -Det har de tänkt på,
för på propellern
har de satt fast metalltråd
så ingen kan komma igenom med handen eller huvudet
eller någonting, ser du?
Det är helt...
Har den baksäte?
Den här är tvåsitsig, till skillnad från din Matra.
Hade du satt dig i en sån här
med vetskapen om att du inte har kontroll över något av det där?
En bil med bara pedaler. Det är inte som ett flygplan
där du har dubbla kontroller.
-Det vore galet... -Man sitter bara där.
Jag tycker det är lysande.
-Det är... -Jag menar,
jag beundrar den, men...
...presenterade de den i Draknästet?
"Det här är min idé om hur man ska resa."
-Men vänta lite... -Tror du att den funkar?
Det tror jag säkert.
Vänta lite, det...
Man startar den inte med nyckel.
"Framåt" och "Bakåt". Jag tar bakåt.
Ska du aptera den?
Kompressionspunkten är där. Redo?
Jag vet inte vad som ska hända!
-Har du foten på bromsen? -Är jag redo?
-Ja. -Den rör sig ju inte.
-Jag har allt. Okej, kör. -Redo att åka?
-Det gick inte. -Prova igen.
-Kontakt? -Ja.
-Magnettändningen? -Ja.
-Foten på bromsen? -Ja.
Då kör jag.
-Den startar inte. -Är du redo?
Jag trodde att det var allt.
Det är väl själva definitionen av antiklimax?
Den hade varit en bra ambulans. Eller brandbil.
-Lysande. -Ja.
-Är gasreglaget på? -Ja.
-Nu kör vi. -Ja.
Oroa dig inte,
monsieur Hélica är på väg som utryckningsfordon.
"Ingen fara. Hur mycket brinner det?"
Vänta.
"Smärtorna i bröstet, blir de bättre eller sämre?"
Magnettändning.
Det vore väl en osis om vi stannade vid trafikljusen?
"Jag ska bara... Ursäkta..."
Det är ett jobb för två.
Det är en bra position.
Okej, då kör vi.
Kör!
Jag ska nog ta ut den på en åktur!
-Va? -Jag ska ta ut den på en åktur!
Du? Spring! Spring för livet!
När den presenterades anmälde 600 personer sitt intresse för en.
Sexhundra tänkande mänskliga varelser
som kunde knyta sina egna skosnören och gå på toaletten själva sa:
"Ja, en sån vill jag ha."
Det är svårt att se varför den inte blev populär.
Det är överraskande högljutt här inne.
Det kan vara en faktor.
Tydligen kan den gå i 170 kilometer i timmen.
Den kan nog köra ännu fortare.
Kom igen! Kom igen, kom igen!
Jag tror att tittarna har tröttnat
på att se de här krascherna nu, så vi går vidare...
...för till och med när franska bilar verkar normala
så behöver man inte titta länge innan man upptäcker
att de oftast inte är det.
Om vi tar den här som exempel, Renault 4.
Det var en ganska vanlig bil för sin tid.
Men avståndet mellan hjulen på den här sidan är 239 centimeter,
medan avståndet på den här sidan är 234 centimeter.
Varför?
Jag har ingen aning.
Sen har vi Renault 21.
Den ser tråkig ut, men det är den inte,
för i den här 1,7-litersmodellen sitter motorn i sidled,
medan i 2-litersmodellen
är den på längden.
Så det krävdes
en annan motorhuv och ett annat chassi...
-Hammond kraschade precis, va? -Ja.
Det var i alla fall en extremt komplicerad
och dyr lösning
på ett problem som inte fanns.
Och det pågår än idag.
Det här är en helt ny Peugeot 208.
Av nån anledning har de monterat ratten
under instrumentbrädan,
så ratten måste vara liten som en skjortknapp
om du ska få benen under den.
Varför?
Sen så finns Citroën 2CV, som jag hatar.
Bilen kommer med allt som gått fel i världen.
Veganism, cykling,
liberaler, folk som pratar om "sin egen sanning".
Sånt finns inte. Sanningen är att den är hemsk.
Den är inte hemsk.
Det är en praktisk och vettig bil
som stått emot tidens tand i årtionden.
Den överlevde ett krig, den befriade de franska bönderna,
den är bra. Och den känns arkaisk,
det är så franskt, om man har en restaurang
eller gör en film eller en tavla
så tänker man: "Hur gör jag det franskt?"
Man har med en 2CV.
Den har inte bilrutor som går att veva ner. Så dumt.
Flygplan har såna fönster.
-Det är... -Vilket flygplan?
Jag har aldrig varit...
Mitt flygplan har ett sånt.
Det här är en toppenbil. Allt som finns i den är ändamålsenligt.
Jag hatar uttrycket "ändamålsenligt".
-Men så är det. -Hej.
-Var är Hélican? -Den är bevismaterial.
Nu ska vi inte trassla med det.
Det ska vi inte.
Till och med jag erkänner att 2CV har smart fjädring.
Det sägs faktiskt
att man kan släppa en från en helikopter från 150 meters höjd
och fjädringen absorberar smällen.
Verkligen?
Vi kan ta reda på det.
Okej, och...
Släpp.
Där har vi den.
Det som hände var
att jag läste fel i handboken.
Det står att "fjädringen är så bra
"att man kan köra på ett nyplöjt fält
"med ett halvdussin ägg på sätet, och de går inte sönder."
Och hur läste du det fel?
Jag tänkte att "oeuf" är franskans ord för "helikopter".
Men...
Vid det här laget ville jag gå vidare...
...och utforska fransmännens relation till sina bilar.
För den är inte som relationen
som vi har till våra.
Om jag hade suttit i min bil
hade jag tittat på det utrymmet och sagt:
"Det där är för litet",
och så hade jag sökt ett annat.
Men så hade inte en fransk person gjort.
Det finns inget extremt med den här manövern i Frankrike.
Så här parkerar man.
Man kan se det när som helst
på valfri gata i Paris.
Det är faktiskt av precis den här anledningen
som Renault 5 var världens första serietillverkade bil
som hade flexibla kofångare.
Och det finns mer. Jag har precis köpt en diskmaskin.
Som ni ser går den inte in i bakluckan i den här Peugeoten.
Jag är britt,
så jag hade gått och köpt en mindre diskmaskin
eller lånat en lite större bil,
eller så hade jag fått den hemkörd.
Det fransmännen hade gjort är följande:
"Åh, merde."
Har bilen stannat?
Ja. Är jag nära där jag vill stå?
Ja.
Då har jag parkerat.
Faktum är att i Frankrike, olikt nästan
alla andra länder, ses bilen
inte som en statussymbol.
Om man köper en dyr bil ses man som en borgarbracka.
Och tar man hand om den...
Det är äckligt.
Och Premier League-fotbollens värld stödjer detta, för det jag har här
är ett foto av Willian, som är från Brasilien,
där han kör sin Bentley.
Och så har vi Ibrahimović,
som är svensk, och han har en Lamborghini.
Özil, som är tysk, har en Porsche.
Marcus Rashford, som är britt, har nån sorts stajlad Range Rover.
Och så har jag ett foto här av Kanté, som är fransman, som kör
sin Mini...
Som han har krockat lite med, kanske när han parkerade.
Och då kanske du säger: "Presidenten då?
"Han lär ju aldrig köra
"en vanlig liten bil."
Fel! För det jag har här
är ett foto av president Mitterrand
i en Renault 5!
Se där!
"Nej, jag har ingen chaufför och jag vill inte ha en stor bil.
"Det är borgerligt. Det är motbjudande.
"Hur säger man?
"Sjukt."
Det är därför som ingen fransk biltillverkare
har tillverkat en stor terrängbil.
Amerikanerna har gjort det. Japanerna har gjort det.
Svenskarna.
Tyskarna. Vi har gjort det.
Till och med italienarna.
Men inte fransmännen.
Deras syn är
att om man vill ta sig upp på kullen där
så använder man en vanlig familjebil.
Jag pratade med en tjej på kontoret häromdagen som är fransyska.
Hon sa att hennes föräldrar aldrig bytt in en bil.
Köp en Renault 5, kör den tills den går sönder,
skrota den och köp en Renault Clio och kör den tills den går sönder
och skrota den,
och så vidare.
Om man inte oroar sig över andrahandsvärdet på bilen,
så är det så befriande.
I Frankrike är det bara fyra procent av befolkningen
som tvättar bilen för hand.
Fyra procent. Det är allt.
En söndagsmorgon går man inte upp tidigt i Frankrike
för att tvätta bilen
på uppfarten, för då skulle dina grannar hata dig.
Alla de söndagsmorgnar då jag gått upp tidigt för att tvätta...
Jag ska bara hjälpa honom här.
Tackar.
Merci, monsieur.
Jag tittar på Hammonds bil.
Den är helt bucklig av Jeremys knuff.
Jag grinar illa, för jag är britt. Men...
...hade du varit fransman hade det varit så en bil ser ut.
Nu åker vi in i skogen.
Kommer jag förbi trädet?
Jag kör i min bil
och åker dit jag ska.
Om jag kom hit i en tung Mercedes G-klass
så hade jag oroat mig för att repa lacken.
Men jag är inte i en G-klass.
För fransmännen är lacken
omslaget som bilen kommer i när den är ny.
När jag var 17 var jag
utbyteselev i Frankrike.
Jag bodde med en fransk familj. De hade en son i min ålder.
Och de köpte en ny Fiat Panda åt honom.
Jag menar, en ny bil.
Och när vi satt ute i solen
så kastade hans femåriga lillebror sten
på Pandan,
och en färgflaga lossnade.
Om det hade varit jag
vid 17 års ålder med en ny bil så hade jag slagit ihjäl honom
med vad jag än fick tag på.
Den 17-åringen brydde sig inte.
"Han kastar bara sten på bilen.
"Det låter fint när färgen lossnar."
Va?
Snart hade vi kommit halvvägs,
och jag visade upp Citroën Berlingos partytrick.
Det är John!
Och efter att jag hade förstört handbromsen
så kom vi ut på en rallybana.
Jag tror att det vi bevisar är att bilens förmåga att ta sig till platser
och att göra saker helt styrs
av förarens vilja att inte bry sig.
Oroa er inte för ljuden.
De betyder ingenting.
Det är bara vad en fransman skulle göra
under ett rally i Afrika
i deras mammas Renault 4.
Låt oss inte glömma
att det var fransmännen som uppfann uthållighetsrallyt.
Såsom Paris-Peking,
Paris-Dakar
och alla andra rallytävlingar genom Afrika.
Och viktigast av allt är
att de använde det som stod parkerat på uppfarten.
Det är tillräckligt skumpigt för att slå ut ens "Gaulois."
Det här var ju lätt som en gâteau än så länge.
Monsieur May!
Fortsätt.
Åh, jösses. Merde.
Bonjour, monsieur.
När vi närmade oss toppen
blev det allt svårare.
Det här var lite besvärligt.
Vindrutan.
Den här vägen.
Åh nej, min diskmaskin.
Hallå.
Min familjebil kan åka här, utan problem.
Jag förstår inte varför jag skulle behöva en G-klass.
Merde.
Allez!
Jösses! Fan! Helskotta!
Jag har förlorat den eldrivna backspegeln på vänster sida,
men den manuella är kvar.
Jag kan inte öppna fönstret för att justera spegeln,
men det är okej, för den är borta.
Med de härliga walesiska kullarna
som badade i varmt eftermiddagsljus
hade vi nått slutet på vår lugna färd.
Hammond.
Wow. Titta på utsikten.
-Det är helt otroligt. -Titta där...
Det finns ett hus
som ser ut att vara till ett modelltåg.
-Det är perfekt. -Så vackert.
Åh, hej.
-Bonjour, monsieur. -Jag menar, titta.
Visst är det otroligt?
Och jag ska säga en intressant sak.
Produktionsteamet kom hit med fyrhjulsdrivna bilar.
-Ja. -Men vi är också här.
-Exakt. -Ja.
Vissa skador tillkom.
-Det är bara slitage. -Det är patina.
Sånt händer.
Fransmännen kan ha rätt.
Det har de nog.
-Jag hade en tanke precis. -Vadå?
Din diskmaskin.
Åh, Gud. Hammond körde ju in i mig.
Jag är ledsen för det där.
Hur öppnar man bakluckan?
-Är det i dörren? -Ja.
-Okej. -Det är en brist i designen.
Dagen därpå tog vi våra egna bilar
till nästa destination.
Och på vägen började vi inse att deras egendomligheter
faktiskt gjorde att vi började tycka om dem mer.
Man behöver inte två vindrutetorkare, bara en.
Och man sätter spolaren i själva torkarbladet,
för varför skulle man inte göra det?
Det är annorlunda. Intressant.
Sen så har vi ytterbackspeglarna.
Så bra och ett sånt futuristiskt utseende
att de användes på Aston Martins Vantage,
Venturi Atlantique, Renault Sport Spider,
Lotus Esprit,
Jaguar XJ-220 och de flesta TVR.
Å ena sidan är ratten typiskt fransk.
Den är konstig. Den har en eker
och den är djup med platt botten.
Å andra sidan
så är den lysande. Perfekt storlek, perfekt tjocklek, perfekt diameter
och jag ser visarna för det är ingen eker i vägen.
På många sätt gör det konstiga att de blir trevligare.
Det vi ser som envishet är faktiskt innovation,
för fransmännen har varit pionjärer inom bilindustrin.
Det skulle inte bli vi.
Vi gjorde Morris Marina.
Och tro inte att det bara är bilarna som är konstiga.
Vissa av deras regler ute på vägarna är också ganska konstiga.
Exempelvis tyckte fransmännen till skillnad från alla andra
att vita strålkastare var fel
och att de skulle vara gula.
Och om du gillar att spela musik när du kör
så finns det en regel som säger att 35 procent av alla poplåtar
som spelas på fransk radio
måste vara på franska.
Är det så det ska vara
eller har un morceau de pain au chocolat tombéeat
in i min stereo igen?
Det där var från landet som gav er Debussy och Messiaen.
En av mina favoritsaker med fransmännen är deras avslappnade attityd
till vägskyltar. Ta den här som exempel.
De syns överallt i Frankrike.
Det står att stadshuset är åt det hållet
och allt annat, "Toutes Directions,"
är åt det hållet. Indien, Paris,
Kamtjaktahalvön, vart du än vill så ska du ditåt, stick nu.
Och sen har vi frågan om rondellerna.
Överallt i världen
har man bestämt att man ska ge företräde till de som är i rondellen.
Men inte i Frankrike.
De gör tvärtom.
Så bilar i rondellen stannar för dem som vill in.
Såhär.
Fortsätt.
Varför tycker de att det här är rätt?
Poängen med en rondell är att undvika det här.
Visste ni att hälften av alla världens rondeller finns i Frankrike?
Är det verkligen sant?
Är det så att hälften av världens rondeller
ligger i ett land som inte vet hur de funkar?
Ja. Det är fakta.
Jag menar, det går ju inte.
Jag försöker ta mig härifrån.
Det här händer.
Jag kör i rondellen på det franska sättet för att se om det går.
Jag bryr mig inte. Det blir kö.
Det här är vad som händer.
Flytta bilen.
Det är precis vad som kommer att hända...
Hammond får spö av lokalborna. Jag klandrar honom inte.
Flytta på dig.
Så småningom flyttade vi på oss,
för det var dags att hitta nåt av det mest franska som finns.
Nånstans att äta lunch.
Där vi diskuterade en annan aspekt av fransk bilkultur.
LE BAGERI
Kan jag få visa dig en sak, Hammond?
Som du ser, så har vi här
en lista över franska filosofer på Wikipedia.
Herregud!
-Det är inte... -Jag är bara på "G".
Det är i princip alla i Frankrike.
-Helt otroligt. -Det bara fortsätter.
Den australiensiska listan är nog kortare.
Jag är förbluffad.
På franska gymnasieskolor är det obligatoriskt
att studera filosofi.
-För alla? -Ja.
Jag tar upp det här för att jag läst en bok
av Roland... Är det "Barth" eller "Barthes"?
Vattenlandspojken, vilket är det?
Det där.
Och han säger:
"Jag tror att dagens bilar motsvarar de gotiska katedralerna.
"Den högsta skapelsen under en era,
"skapat av konstnärers passion
"och som konsumeras i bild om inte användning
"av en befolkning som ser dem
"som ett magiskt objekt."
De recenserade inte bilar som vi då.
Nej. Det vi brukar göra är att nämna toppfarten.
-Noll till hundra, priset. -Dra plattan i mattan.
Några dumma metaforer.
-Till studion. -Vi är klara.
Nej. Du ska få ett till citat.
"I Citroën finns början till en ny fenomenologi
"inom montering, som om man gått från en värld där man svetsar
"till en värld där man sammanfogar."
Noll till hundra?
Det nämner han inget om.
Kan du tänka dig hur en recension av en Mégane skulle se ut på fransk tv?
Den hade varit helt obegriplig.
DET ÄR SANT
Så jag tror att vi kan dra slutsatsen av det franska vägtestet
att Méganen
är vemodig och cynisk
med en antydan till sorglöshet,
som ballongen antyder.
Men nu är det dags att titta på en mer jordnära del av franska bilar,
nämligen deras berömda åkkomfort.
Elasticiteten i luften och flexibiliteten i vatten
kombineras för din komfort i Citroëns hydropneumatiska fjädring.
Vägarna var så dåliga
i efterkrigstidens Frankrike
att franska biltillverkare
tvingades skapa fjädringssystem som kunde klara vägbanorna.
Som jag tydligt nämnde tidigare
kunde Citroën 2CV transportera
en korg med ägg över ett nyplöjt fält
utan att de går sönder.
Och när det gäller min CX
så är den bokstavligen den bekvämaste bilen
som någonsin tillverkats.
Okej, tänk dig nu
att du ligger på en strandsäng på en tropisk strand.
Det är varmt, och allt du hör är när vågorna kluckar mot den vita sanden...
Du tar en halv flaska vin
till lunchen och det finns inget annat att göra under eftermiddagen
än att bara slumra.
Så känns det
att köra en Citroën CX.
Den är extremt bekväm.
Faktum är att det sägs
att det hydropneumatiska systemet i min Citroën är så bra,
att två personer kan sitta i bak och desarmera en bomb
medan bilen körs i hög hastighet längs en kullerstensgata.
Är det säkert att det stod så?
Ja, absolut.
Fjädringssystemet i den här var så bra
att Citroën sålde det till Rolls-Royce, som använde det i Shadow.
Så, är ni redo?
Vi ska köra på kullersten nu.
Det här kräver största möjliga precision.
Ja.
Det är som att göra en ögonoperation.
Ett snedsteg...
Lugnt och fint.
Okej, försiktigt nu,
om jag separerar de här sladdarna,
bara en millimeter åt gången.
Vi måste se... Minst en av dem är en attrapp.
Inga plötsliga ryck.
Åtta sekunder kvar. Jag måste ta ett beslut.
Det är inte bilen som skakar, det är jag.
Jag borde göra det nu.
Jag ska göra det.
-Har du gjort det? -Bra jobbat. Ja.
-Toppen. Där har vi det. -Rörde vi på oss?
Exakt.
Precis min poäng.
Och för att betona det ytterligare
så lade vi samma sorts bomb
i bak på en BMW
och bad två kontorsnissar att desarmera den.
-Klipp bara! -Jag kan inte!
Jag kommer inte åt sladden!
Helvete!
Där har vi det.
Om du vill jobba för The Grand Tour, skriv till oss på:
"Jag skulle dö för ett jobb där."
Det är sorgligt, för det var bra folk.
Jag tänkte att de skulle klara sig bra i livet.
-Jag ville aldrig inhalera dem. -De har...
Efter att ha skrivit jobbiga brev
till pojkarnas föräldrar
åkte vi till Kent för nästa viktiga experiment.
På vägen undersökte vi en fransk egenskap
som vi verkligen beundrar,
deras vägran att bli styrda.
De Gaulle frågade sig en gång:
"Hur styr man ett land som har 246 olika sorters ost?"
Det verkar som att sanningen är...
Det går inte.
När vi introducerade poängsystemet på körkorten
i Storbritannien år 1988
så sa alla: "Okej."
Men när de introducerade ett liknande system i Frankrike
under 1990-talet
så satte sig alla i sina bilar och blockerade motorvägarna.
Det ordnades inte på sociala medier,
för de fanns inte då. Det var ren instinkt.
När Renaults chef, Georges Besse,
avskedade 21 000 ur personalstyrkan år 1986
så gick de inte ut och tände facklor,
utan de sköt honom.
År 2019
minskade den franska regeringen hastighetsgränsen
på de stora A-vägarna till 80 kilometer i timmen.
Fransmännen svarade med att sätta på sig gula västar...
Och sen gå ut och förstöra
60 procent av alla fartkameror i hela landet.
Sextio procent!
Och när de satte upp kameror över motorvägarna
för att få tag på lastbilsförare som bröt mot en ny miljölag
så förstörde de inte 60 procent av dem,
de förstörde hela bunten.
Jag tänker bara att jag beundrar den franska envisheten.
Jag älskar den.
Är det sant att när de försökte införa hjullås
så fyllde folk låsen med lim
så att de fick klippas bort och blev oanvändbara?
Om jag var fransman så hade jag kört i 190 nu.
Om ändå min bil klarade att köra i 190.
Snart kom vi till rallybanan
vid namn Lydden Hill.
UN STRIKE PAR DAG HÅLLER LE MEDECIN BORTA
Laboratoriet för vårt nästa experiment.
Alla vet att när det handlar om bra halvkombibilar
så är fransmännen kungar.
Men vilken är bäst?
Det är det vi ska ta reda på, med hjälp av motorsportens smältdegel.
Det känns passande, fransmännen uppfann i princip motorsporten.
Första loppet någonsin genomfördes här.
Grand Prix är franska ord. Le Mans ligger i Frankrike.
Styrelsen för all motorsport är baserad i Paris.
Och idag ska vi definitivt följa franska regler.
Planen är enkel, loppet blir 20 varv långt.
Jag ska köra en Peugeot 205 GTi 1,6.
Jeremy kör en Peugeot 306, GTi 6.
Och James kör en Renault Sport Clio 172 Cup.
Vi ska köra mot en Saxo VTS,
en 206 GTi...
Och en Renault Sport Mégane...
LE BENDOVER SUPPOSITORIER ROTHHOMMES RACING
...som kommer att köras av tre anställda från kontoret.
Vår manusredaktör, eftersom han skrev det här,
vår produktionsassistent, eftersom hon är fransyska,
och så har vi Abbie, vår egen rallyförare.
När vi alla satt i bilarna...
...kunde det viktiga experimentet äntligen börja.
Nu kör vi!
Lunch, tror jag.
Nere på gräset fanns det lite enklare tilltugg.
James, vill du ha en Châteauneuf-du-Pape eller en Petrus från 1962?
Mitt i ett lopp?
Ja, det säger du, men...
...i Frankrike är ju alkohol förbjudet på arbetsplatsen,
men man får dricka vin, öl eller konjak.
Så de sa: "Du får inte dricka alkohol förutom öl,
-vin och brandy." -"Som vi tillverkar."
-Du får inte dricka gin eller vodka. -Utländsk alkohol.
Ja.
Min favoritlag i Frankrike är den
som förbjuder dig att skicka jobbmejl under en helg.
-Får man inte det? -Enligt lagen.
Så att du kan njuta av le weekend?
Ja. Precis så.
Får jag bara säga att jag just nu är på andra plats i loppet.
Jag är sist. Starten gick fel...
Jag har sagt det förut, 205 GTi är en toppenbil,
men inte lika bra som 306 GTi.
Ja, världen håller med om den teorin.
Vänta, alla håller med om att 205 är en het halvkombi.
-Ja. Det är definitivt en het halvkombi. -Det är ingen het halvkombi.
-Det är... -Väldigt få inser
att 306 GTi, den jag kör,
faktiskt är den bästa franska heta halvkombin.
Var det ingen som nämnde det?
-Ingen inser det. -Därför...
Det är som Sex Pistols och New York Dolls.
Efter att lunchen var över och vi tagit en tupplur...
...så fortsatte loppet.
Nu är vi igång.
Det är trångt.
Nu biter jag i den franska sanden.
Kom igen, kom igen. Åh, jösses.
Marguerite, en fransk praktikant, i sin 206 GTi.
Men precis när det började hetta till
så fick vi problem.
Vänta lite. Vad är det som pågår?
Vad händer?
Det verkar som om funktionärerna strejkar.
I all förvirring tog James chansen att ta igen tre platser.
Jösses, vad besvärligt.
Vad är det de strejkar om?
Det är alltid svårt att veta med fransmännen.
Fiskekvoter, mark,
fartkameror.
Det känns precis som hemma.
Efter att tävlingschefen blivit mördad
återgick de dock till sina platser så att loppet kunde börja igen.
För att vara helt tydlig nu, alla bilarna här är utmärkta,
för de är alla franska heta halvkombis.
Men min är bäst.
Den har inget ABS, inget antisladdsystem och jag har sladdat!
7000 varv per minut.
167 hästkrafter har släppts loss.
Nu kommer Richard Hammond att gnälla över bristen på hästkrafter.
Jag har inte så många hästkrafter. Bara 104 hästkrafter.
Porter tog kål på mig.
Det var ett väldigt franskt drag av manusskribenten.
Ur vägen! Ur vägen!
Det är hon, den franska kvinnan.
Jag borde påpeka att Marguerite aldrig har gjort detta förut,
så hon är en medfödd fransk galning.
Även om hon gjorde ett litet fel där, och jag tänker äga henne.
Bonjour, madame.
När Hammond och May stred mot kontorspersonalen
så kämpade Abbie och jag längst fram om ledningen.
Beslutsam min.
Fart.
Du må vara rallyförare, men jag har 40 extra hästkrafter.
Åh, nej. Vänta.
Min instrumentbräda verkar lossna, men den var inte nödvändig.
Franska bilar tenderar att släppa sånt som man kan förlora.
Stötfångare, eldrivna fönster, allt sånt där.
Det man har kvar är en tuff motor.
Det här är min chans.
Inte min chans.
Hon gav mig fingret. Hon är definitivt en fransk kvinna.
Det är äkta vara.
Gud, vad bra den är.
Nu har hon ställt till det!
Din jäkel! Dra åt helsefyr.
När vi närmade oss de sista varven
så körde jag äntligen om James mer kraftfulla Renault.
För att stjäla ett citat från James då: "Kom igen, din lilla mops."
Men sen...
Den tvärdog.
Vad hände här?
Oj.
Den strejkar.
När loppet gick in på sina sista två varv
blev James fortfarande förnedrad
av den underhållande franska nybörjaren.
Och jag kämpade fortfarande med Abbie om segern.
OCH INNAN NI KONTAKTAR OSS PÅ TWITTER:
JA, VI VET ATT HAN ÄR BELGARE.
Fasen!
Jäklar!
Ja. Den mäktiga Peugeoten är i ledningen!
Kom igen!
Nej!
Så, Saxon vann.
Men det spelar ingen roll,
för vi alla hade det väldigt roligt.
Och...
...vi hade gjort en viktig poäng.
Fransmännen kan göra fantastiska bilar när de inte
är helt tokiga. Men såhär är det,
ibland kan de göra fantastiska bilar när de är det.
Välkomna allihop till den mest magnifika franska bilen av dem alla...
...Citroën SM.
En Citroën coupé med en 2,7-liters
Maserati V6 under motorhuven.
Det är en fransk-italiensk bil.
Och det kan funka.
Jean Alesi är fransk-italiensk,
och även Olivier Giroud, Eric Cantona, David Ginola.
Det fungerade bra.
Ja. Så vad som finns i den här
är fransk komplexitet och italiensk bräcklighet.
Ja.
För att ge ett exempel på komplexiteten så har den ingen direkt koppling
till gasreglaget. Den har det,
men man har en stång, sen lite kabel,
sen en stång till och så går det till avgasen.
Det gör det.
-Direkt från motorn. -Och så kommer det ut.
En annan bra grej är att alla kablar under huven är svarta,
så man har ingen aning om vilken sladd som är vilken.
Allt är svart. Jag vet inte.
Det funkar bara!
Jag älskar "stopp"-lampan där.
En stor stoppskylt.
-Ja, det är inte ens... -"Stanna bara!"
"En av flertalet saker har gått snett igen."
Det står det.
"Det här är en stor lampa som säger åt dig att stanna.
"Vad har du väntat dig?
"Här kommer ögonblicket du visste skulle komma.
"Stanna omedelbart eller dö."
Men... Kan vi bara nämna utseendet?
Det är en av de snyggaste bilarna som tillverkats.
Den känns lite klumpig i vissa vinklar,
och jag har sagt det förut, men sann skönhet är inte bara
-den där fejkade... -Nej.
...med perfekt symmetri. Här finns en viss kantighet.
Den är fantastisk.
Jag ska säga vad jag älskar. Listan över de som ägde en SM.
-Är den bra? -Eklektisk.
Du har Graham Greene, Brezjnev,
Haile Selassie,
Lee Majors, The Six Million Dollar Man, John Barry,
han som skrev Bond-grejorna.
Idi Amin hade sju stycken.
Sju stycken SM.
Om det skulle vara så att en av dem funkade.
Men här kommer det intressanta.
Bill Wyman från Rolling Stones,
okej, Adam Clayton från U2
och Guy Berryman från Coldplay.
Samtliga är basister och alla hade SM.
Det är för att ingen nånsin tittar på basister.
De står alltid längst bak.
"Sluta titta på sångaren.
-"Jag har en SM, för fasen." -"Titta på mig!"
Ja!
-Jag älskar den här bilen. -Jag vill ha en.
Jag får känslan av en man som vill ha något där.
Du borde nog skaffa en så att jag kan ta en titt på den.
Den är så speciell.
Och jag skulle vara den sortens person
som hade gett sig iväg
-för att dyka upp i en. -Ja, du kommer aldrig dit.
-Nej. -Du hade varit en optimist.
Folk skulle se dig
och anta att du bara var en optimistisk idiot.
-Ja. -Och det är jag ju.
Vi började med frågan:
"Vad är det med fransmännen?"
Och svaret är
att det inte är mycket med dem.
Vi gillar maten, vinet, deras envishet,
och det visar sig
att vi gillar många av deras bilar också.
Men vi vill inte att ni får intrycket att vi gillar allihop.
För det gör vi inte.
Det här är Citroën Pluriel, som vi hatar,
delvis för att den är hemsk, men främst...
...på grund av det dumma taket.
Du tror säkert att taket har fällts ner på ett smart sätt
som i en normal cabriolet.
Men nej.
Det ligger här.
Man måste ta bort det helt.
Om du går upp på morgonen och tänker: "Det är soligt, jag tar av taket"
och så börjar det regna, vad gör du då?
Tänk om du ger dig iväg och tänker:
"Det är soligt, jag tar av taket",
var ska du lägga det? Det är äkta fransk idioti.
Vi borde skicka tillbaka eländet till Frankrike
och be dem att behålla den.
Lustigt att du säger det, för Frankrike ligger väl
typ fem mil bort? Man ser det härifrån.
-Det är inte långt. -Nej.
Om vi bara hade nåt som vi kunde kasta så långt.
Vänta lite!
Just det!
Vår katapult är nästan 20 meter hög med en vikt på 32 ton.
Den var definitivt stor nog för jobbet.
Men det är lite knixigt att ladda och spänna den,
så vi behövde ta in maskineri.
Åh, ja.
Jag älskar kranar.
Var är James?
Vänta.
Efter att ha rört sig snabbare än nån gång förut i programmets historia
såg James till att fästa katapulten
vid kroken på Hammonds kran.
Tack.
-Han har väl sele på sig? -Såklart. Han är mer än två meter upp.
-Är du fast? -Är vi på?
Ja.
Med det gjort behövde vi nån som var praktiskt lagd
för att förklara tekniken bakom vår otroliga maskin.
Okej, såhär funkar det.
Hammond lyfter upp den här, och den här...
...12-tonsvikten
kommer att...
Eller går den åt det hållet?
Nej, så.
Armen kommer ner
och så fäster vi kabeln i änden av armen...
...till bilen?
Med allt det uppklarat
så gick han för att hämta Plurieln.
Vad gör du?
-Den ska vara i andra änden. -Jeremy, det är fel ända!
-Va? -Det är fel ställe.
Det måste vara i andra änden.
Nej, Frankrike är ditåt.
Den dras under och går sedan över.
-Den börjar på den sidan. -Så då blir det...
-Så. -Startar den inte här?
Nej, den startar där.
Nej!
Kvalitetsarbete.
Nu då. Nej.
Genialt.
-Har han inte en sån här hemma? -Jo.
Ja, det är bättre.
-När en hjärtkirurg slutför sitt arbete... -Ja?
Fäster en artär till en artär
och syr ihop det, så ser det inte ut så här.
-Va? -Det är inte precisionsarbete
som ägt rum, eller hur?
Jo.
Jag plockar bara upp den!
-Stopp. -Stopp.
Gud, det här är komplicerat!
Stopp.
Det visar sig att vi tre är ganska manliga.
Åh, ja!
Med den tunga biten
på plats och bilen fäst
i nånting viktigt
så var vi äntligen redo att avfyra.
Så när jag drar här kommer bilen att åka runt och
-flyga till Frankrike? -Ja.
-Exakt. -Och om det funkar
blir den den snabbaste Plurieln.
Utan tvekan.
Är vi alla redo?
Dra nu.
Här kommer han.
-Sånt händer. -Dra lite till.
Verkligen manligt.
Här kommer han igen.
-Fortsätt, fortsätt... -Det är elastiskt.
-Vi har fel rep. -Jag kör:
"Tre, två ett..." Vi ger det ett...
Redo? Tre, två, ett.
Där flyger den!
Ja!
Bra, där ja. Jag har den. Där är den.
Vänta.
Var är den? Nån som ser den?
Där!
Jäklar.
Med den hemska besvikelsen i åtanke...
För Louis.
-Vem är Louis? -Han.
För Louis... är programmet slut.
Tack för att ni tittade.
Vi ses nästa gång. Ha det så bra.
-Men det blir väl inte i Frankrike? -Kanske inte på ett tag.
Undertexter: Jonathan Zylberstein
Kreativ ledare: Bengt-Ove Andersson