Hej, og velkommen til den enorme katapult, som vi har bygget for
at underholde os under COVID-lockdown.
Jeg aner ikke, hvad vi skal bruge den til, men hvem ved?
Måske får vi en idé, når vi i dette program sætter os for
at besvare et vigtigt spørgsmål.
Hvad er der galt med franskmændene?
Lad mig gøre det klart, at jeg godt kan lide Frankrig.
Det kan Hammond også.
May mener, at det kun findes, så det er nemmere
at køre til Italien.
Men vi er alle enige om én ting...
Franskmændene kan være lidt underlige.
Faktum er, at vi lever i en homogeniseret verden nu om dage.
Vi spiser den samme mad
og går i det samme tøj
og gør de samme ting.
Men ikke i Frankrig.
Frankrig er anderledes.
De tager det meste af deres medicin analt.
Og på arbejde er det forbudt ved lov
at spise frokost ved dit skrivebord.
Du skal gøre det et ordentligt sted.
Skolerne har forbudt tomatketchup, men indtil 1980'erne
kunne børn få serveret alkohol
til deres skolemad.
Franske bagere må ikke lukke, når de har lyst,
fordi der altid skal være croissanter og baguettes til rådighed.
Og franske fodboldspillere er også usædvanlige.
Når mågerne...
...følger trawleren,
er det, fordi de tror,
at der vil blive kastet sardiner i havet.
Og vil du sige "Jeg føler mig heldig" på fransk,
siger du: "Avoir le cul bordé de nouilles,"
hvilket betyder: "Min mås er fuld af nudler."
Er der plads mellem alle deres piller?
Men det er på vejen, at denne særhed er allermest tydelig.
Franske biler har altid været underlige.
De har altid trodset konventioner.
Og fra deres panteon af særhed
har jeg købt den her...
En Citroën CX Safari.
Den var ikke let at finde, da de fleste er blevet forvandlet til autocampere,
men det var umagen værd, fordi...
...dette er måske den mest franske
af alle franske biler.
Se bare blinklysene. Man styrer dem med den her kipafbryder.
Men fordi den ikke sidder i nærheden af ratstammen,
afbryder blinklyset ikke automatisk,
efter man har drejet.
Og så er der radioen, der er monteret lodret mellem sæderne.
Og det er fint, men...
Hvis man nyder
en lækker pain au chocolat på turen, og et stykke bagværk
falder af, hvilket det vil,
ender det i kassetteafspilleren,
hvor det vil
ødelægge nydelsen af den Vanessa Paradis-sang,
man lyttede til.
Det virker, som om Citroëns ingeniører
så på, hvad alle andre gjorde i 1970'erne,
og gjorde noget andet.
Selv bremsepedalen er underlig,
fordi det er en kontakt. Bremsen er til
eller fra. Det er nærmest umuligt
at bruge den ordentligt.
Når man når sin destination er det nok lettere bare at...
Lave en George Michael.
Her er, hvad jeg har valgt.
En Matra Murena.
Den er fra 80'erne. En topersoners sportsvogn med centermotor.
Bortset fra... Der er tre pladser.
Måske er det,
hvis min kone og min elskerinde
vil køre en tur på samme tid, så er den klaret.
Og det er heller ikke en sportsvogn,
fordi motoren er en lille 1,6 liter,
der yder kun 88 hestekræfter.
Det giver ingen mening. Matra byggede Exocet-missilet.
Den er hurtig. Det er den her...
...virkelig ikke.
Og så er der navnet.
Alle andre steder i verden opkalder de biler
efter spændende dyr som Jaguar, Mustang eller eksotiske vinde,
Khamsin, Scirocco.
Matra, nej, de valgte Murena,
hvilket er latin
og betyder "søn af en plebejisk familie, der kan lide ål."
"Vi har kigget i ordbøger på alle sprog,
og vi har fundet ordet.
Ingen vil forstå det.
Det er mærkeligere end noget andet navn. Det er vores."
Men denne bil er intet
i forhold til, hvad May har købt.
Bonjour, seere.
Tilbage i 1998
fortalte Renault sine designere, at de ville have en stor luksuscoupé,
noget i retning af BMW's 6 Serie.
Så de udtænkte den her...
Avantime.
Den er næsten udelukkende plastik
og lader til at være tegnet af en otteårig,
der elskede lyntog,
og der er ingen konventionelle instrumenter.
Der er bare nogle digitale ting,
der flyder rundt i midten der.
Se alt det instrumentbræt. Det er bare...
Der er flere hektar.
Vil man tørre dug af forruden?
Det kan man ikke.
Man får det indtryk, at hvis Renaults designere blev bedt om
eksempelvis at designe en ny hund,
ville de sætte hovedet i den anden ende,
og den ville have to haler foran.
De ville ikke kunne lave en almindelig hund.
Selv dørene på bilen er mærkelige.
Hovedsageligt fordi, og jeg har tjekket det,
de vejer hver især mere end Kylie Minogue.
Det er tungt.
De hævder at være verdens tungeste bildøre.
Intet at prale af.
Og de kan ikke rigtig åbne.
Den står på klem.
Se. På enhver form for hældning
kan det faktisk være ret vanskeligt.
Pis mig i øret!
Renault har en lang historik med sære biler.
I 1950'erne, for eksempel,
byggede de den her.
Den virker almindelig, men ser du godt efter,
kan du se, at det hele vender forkert.
LE RAT LE BAGAGERUM
Men tænk, den er ganske enkel
sammenlignet med den her,
Leyat Hélica.
Hvem tænkte: "Vi dropper fremdriften via hjulene,
for det gør alle andre,
så vi vil bruge en propel"?
Hvis man kører gennem bymidten, eksempelvis...
Hvad ville der ske...
Hvis du vælger nogen i en bil,
er det slemt.
Men hvis du vælter nogen i den der...
Ingen nyrer,
lever, indmad.
-"Nej, der er en til..." -Nej, det har de tænkt på,
fordi nok er der en propel,
men der små stykker ståltråd,
så ingen stikker hånden eller hovedet derind
eller noget, kan I se?
Det er helt...
Er der et bagsæde?
Den har to sæder, Hammond, ulig din Matra.
Ville du sætte dig derind
vel vidende, at du slet ingen kontrol har over noget af det her?
En bil udelukkende med pedaler. Det er ikke et fly,
hvor der er dobbelte kontroller.
-Vanvittigt. -Man sidder der bare.
Jeg synes, det er genialt.
-Det er det. -Ja,
jeg beundrer den, men...
...var den med i Løvernes hule?
"Her er min idé til at komme rundt."
-Men vent lige... -Tror I, den virker?
Det er jeg sikker på.
Vent, se...
Man starter den ikke med en nøgle. Man skal pille lidt.
"Advance" og "Retard". Jeg retarderer den.
Forbereder du den?
Kompressionspunktet er der. Er du klar?
Jeg ved ikke, hvad der vil ske!
-Har du fødderne på bremserne? -Klar til hvad?
-Ja. -Den bevæger sig ikke.
-Jeg har alt. Ja, kom nu. -Klar?
-Den startede ikke. -Prøv igen.
-Kontakt? -Ja.
-Mags tændt? -Ja.
-Fødder på bremser? -Ja.
Jeg gør det.
-Den starter ikke. -Er du klar?
Jeg troede virkelig på det.
Det er definitionen på anti-klimaks, ikke?
Det ville være en god ambulance. Eller brandbil.
-Genialt. -Ja.
-Gashåndtaget klar? -Ja.
-Så gør vi det. -Ja.
Bare rolig,
monsieur Hélica er på vej i udrykningskøretøjet.
"Bevar roen. Hvor stor er branden?"
Hæng på.
"Bliver brystsmerterne værre eller bedre?"
Okay, mag tændt.
Det ville være surt at gå i stå ved lyskrydset, ikke?
"Jeg skal lige... Undskyld mig..."
Det kræver to personer!
Det er en god position.
Sådan, nå gør vi det.
Kør!
Jeg vil køre en tur!
-Hvad? -Jeg kører en tur!
Dig? Løb for livet!
Da den blev lanceret, skrev 600 mennesker sig op til én.
Seks hundrede sansende mennesker,
der selv kunne binde deres snørebånd og gå på toilettet, sagde:
"Ja, sådan én vil jeg have."
Det er svært at forstå, hvorfor den ikke fangede an.
Her er ret meget støj, overraskende nok.
Det kunne være en faktor.
Den kan åbenbart nå 170 i timen.
Jeg tror, den kan nå højere.
Kom nu!
Jeg tror, at folk keder sig
med at se de styrt nu, så lad os gå videre, fordi...
...selv når franske biler virker normale,
behøver man ikke at lede langt under overfladen for at se,
at det er de normalt ikke.
Eksempelvis den her, Renault 4.
En rimelig ligetil bil for perioden. Men...
...afstanden mellem hjulene på denne side er 238 centimeter,
mens afstanden mellem hjulene på denne side er 234 centimeter.
Og hvorfor det?
Jeg har ingen anelse.
Så er der Renault 21.
Den ser kedelig ud, men er det ikke, fordi...
...i denne 1.7 liters-model sidder motoren sidelæns,
mens den i denne tolitersmodel
sidder på langs.
Det gav et behov
for længere paneler, en anden kølerhjelm og ramme...
-Hammond er lige kørt galt, ikke? -Jeps.
Nå, men det var en ekstremt kompliceret
og dyr løsning
på et problem, der ikke eksisterede.
Og de gør det stadig i dag.
Det er en spritny Peugeot 208.
Og af en eller anden grund har de monteret rattet
under instrumentbrættet,
så det skal være på størrelse med en skjorteknap,
hvis man skal få benene under det.
Og hvorfor det?
Så er der Citroën 2CV, som jeg hader.
Denne bil er forvarslet på alt, hvad der er gået galt i verden.
Veganisme, cykling,
liberale demokrater, folk, der taler om "min sandhed".
Det findes ikke. Sandheden er, at den er forfærdelig.
Den er ikke forfærdelig.
Det er en praktisk, fornuftig bil,
der har overlevet årtier.
Den overlevede en krig, den befriede de franske bønder,
den er fantastisk. Totemistisk.
Det er det mest franske. Hvis man har en restaurant,
eller man laver film eller maler,
tænker man: "Hvordan gør jeg det mere fransk?"
Tilføj en 2CV.
Vinduerne kan ikke rulles ned. Se, det er dumt.
Fly har den slags vinduer.
-Det er... -Hvilket fly?
Jeg har aldrig været i en...
Mit fly har præcis sådan et vindue.
Det er en fantastisk bil. Alt egner sig til formålet og ikke mere.
Det udtryk hader jeg.
-Men det passer. -Hej.
-Hvor er Hélicaen? -Den er bevismateriale.
-Lad os komme videre. -Fint.
Godt.
Selv jeg vil indrømme, at 2CV har en meget smart affjedring.
Faktisk siges det,
at man kan kaste én ud fra en helikopter i 150 meters højde,
og så vil affjedringen absorbere slaget.
Virkelig?
Lad os finde ud af det.
Okay, og...
Slip den.
Der er den.
Ja, der er sket det,
at jeg misforstod håndbogen.
Der står: "Affjedringen er så god,
"at man kan køre over en pløjemark
"med et halvt dusin æg på sædet, uden de går i stykker."
Og hvordan misforstod du det?
Jeg troede, at "oeuf" var fransk for "helikopter".
Men...
På dette tidspunkt fandt jeg det bedst at komme videre...
Og undersøge franskmænds forhold til deres biler...
Fordi det slet ikke er som det forhold,
vi har til vores.
Hvis jeg sad
i min bil, ville jeg kigge på den plads og sige:
"Den er for lille,"
og så ville jeg finde en anden.
Men det ville en franskmand ikke.
Der er intet sært ved denne manøvre i Frankrig.
Sådan parkerer man.
Det kan man se hver dag
på enhver parisisk gade.
Det er faktisk netop derfor,
at Renault 5 var den første produktionsbil
i verden med deformerbare kofangere.
Og der er mere. Jeg har lige købt den her opvaskemaskine.
Og som I kan se, passer den ikke i bagagerummet på denne Peugeot.
Jeg er brite,
så jeg ville købe en mindre opvaskemaskine
eller låne en lidt større bil
eller bare få den leveret.
Franskmænd ville gøre følgende:
"Åh, merde."
Står min bil stille?
Ja. Er jeg tæt på, hvor jeg vil være?
Ja.
Så er jeg parkeret.
Faktum er, at der i Frankrig, i modsætning til næsten
alle andre steder, ses biler simpelthen
ikke ses som et statussymbol.
Hvis man køber en dyr bil, er man bourgeois.
Og hvis man passer på den...
Modbydeligt.
Og Premier League-fodbold understøtter det. Her har jeg
et fotografi af Willian, der er brasilianer,
i sin Bentley.
Og så er der Ibrahimović,
som er svensker, han har en Lamborghini.
Özil, som er tysker, har en Porsche.
Marcus Rashford, som er brite, har en slags eftermonteret Range Rover.
Og så har jeg et fotografi her af Kanté, der er franskmand,
i sin Mini...
Som han har kørt lidt galt i. Sikkert ved en parkering.
Og man kunne sige: "Hvad med præsidenten?"
"Han vil da umuligt køre rundt
"i en lille hatchback."
Forkert! Fordi hvad jeg har her,
er et fotografi af præsident Mitterrand
i en Renault 5!
Se lige!
"Nej, jeg har ingen chauffør, og jeg vil ikke have en stor bil.
"Det er bourgeois. Det er frastødende.
"Hvad hedder det?
"Kvalmende."
Og derfor har ingen fransk bilproducent
nogensinde lavet en stor off-roader.
Det har amerikanerne. Det har japanerne.
Det har svenskerne.
Det har tyskerne. Det har vi.
Det har selv italienerne.
Men ikke franskmændene.
De tænker:
at hvis man vil op på toppen af den bakke der,
bruger man bare sin normale familiebil.
Jeg talte med en fransk pige på kontoret forleden.
Og hun sagde, at hendes forældre aldrig har solgt en bil.
Køb en Renault 5, kør i den, indtil den går i stykker,
skrot den, køb en Renault Clio, kør i den, indtil den går i stykker,
skrot den
og så videre.
Hvis man ikke er bekymret for bilens brugtværdi,
er det befriende.
Kun fire procent af den franske befolkning
vasker deres egen biler.
Fire procent. Ikke mere.
Det, man ikke gør på en søndag morgen i Frankrig,
er, at stå tidligt op og vaske bil
i indkørslen, fordi naboerne ville hade en.
Alle de søndag morgener, hvor jeg har stået tidligt op for...
Jeg giver ham lige en hånd.
Glimrende.
Merci, monsieur.
Jeg kigger på Hammonds bils bagklap.
Den er helt mast, efter Jeremy skubbede ham.
Det er grimt for en brite som mig.
Men sådan ser biler bare ud for en franskmand.
Nu kører vi ind i skoven.
Kan jeg komme forbi?
Jeg kører bare i min bil,
og jeg når frem.
Hvis jeg kom her i en Mercedes G-Wagon til 100.000 pund,
ville jeg være bekymret for at ridse lakken.
Men jeg sidder ikke i en G-Wagon, jeg sidder i en varevogn.
For franskmænd er malingen
bare bilens indpakning som ny.
Da jeg var 17
og på udveksling i Frankrig,
boede jeg hos en fransk familie med en søn på min alder.
Og de købte ham en helt ny Fiat Panda.
En ny bil.
Og da vi sad udenfor i solen, dem og jeg,
kastede hans femårige lillebror sten
på Pandaen,
hvilket slog ridser i lakken.
Hvis det havde været mig
som 17-årig med en ny bil, havde jeg tævet ham ihjel
med det første, jeg kunne finde.
Den 17-årige dreng var ligeglad.
"Han smider bare sten på bilen."
"Det lyder sjovt, når den får ridser."
Hvad?
Snart var vi nået halvvejs,
hvor jeg demonstrerede Citroën Berlingos festtrick.
Det er John!
Og efter jeg havde ødelagt håndbremsen,
satte vi ud på en slags rallybane.
Her beviser vi, at en bils evne til at nå frem
og gøre ting udelukkende afgøres
af førerens vilje til at være ligeglad med den.
Tag jer ikke af lydene.
De betyder ikke noget.
Det er blot, hvad en typisk franskmand ville gøre
på et rally i Afrika
i deres mors Renault 4.
Lad os ikke glemme, at det var
franskmændene, der opfandt udholdenhedsløb.
Såsom Paris-Peking.
Paris-Dakar
og alle de andre Trans-Afrika-løb.
Og vigtigst af alt:
De brugte det, de havde i indkørslen.
Det bumper nok til at ryste ens "Gaulois" løs.
Indtil videre er det bare une pièce de gâteau.
Monsieur May!
Kom så.
Åh, gud. Merde.
Bonjour, monsieur.
Som vi nærmede os toppen,
blev det endnu sværere.
Hvor ubelejligt.
Forruden.
Nå, denne vej.
Åh nej, min opvaskemaskine.
Halløjsa.
Min familiebil kan sagtens komme ned her.
Hvad skal man med en G-Wagon?
Merde.
Allez!
Jøsses! Fandens! For helvede!
Jeg har mistet elspejlet på venstre side,
men det manuelle er her stadig.
Jeg kan ikke åbne vinduet for at justere mit spejl,
men det er okay, for det er væk.
Til sidst, mens de mageløse walisiske bakker
lå badet i eftermiddagens varme lys,
nåede vi enden på vores afslappende køretur.
Hammond.
Nøj. Se udsigten. Den er...
-Den er noget for sig. -Se engang...
Der er endda et hus.
Som om det er designet til en modeljernbane.
-Det er perfekt. -Absolut pragtfuldt.
Halløjsa.
-Bonjour, monsieur. -Se engang.
Er det ikke utroligt?
Og her er noget interessant...
Filmholdet, i deres firhjulstrækkere, nåede herop.
-Ja. -Men det gjorde vi også.
-Præcis. -Ja.
Med en smule skade.
-Det er bare slitage. -Det er patina.
Sådan går det.
Franskmændene har måske ret.
Det tror jeg, de har.
-Jeg har lige fået en tanke. -Hvad?
Din opvaskemaskine.
Åh, gud. Fordi Hammond kørte ind i mig.
Det beklager jeg.
Hvor er bagageklapåbneren?
-Sidder den i døren? -Ja.
-Okay. -Det er en designfejl.
Den næste dag satte vi ud i vores egne biler
til den næste destination.
Og på vejen begyndte vi at indse, at deres særheder
faktisk gjorde dem mere indtagende.
Man har tydeligvis ikke brug for to vinduesviskere, kun én.
Og man sætter sprøjtedysen på selve vinduesviskeren,
for hvorfor dog ikke?
Det er anderledes. Interessant.
Så er der dørspejlene.
Så gode og futuristiske,
at de blev brugt på Aston Martin Vantage,
Venturi Atlantique, Renault Sport Spider,
Lotus Esprit,
Jaguar XJ-220 og de fleste TVR-modeller.
På den ene side er det her rat typisk fransk.
Det er underligt. Der er én eg,
og det er dybt og fladt i bunden.
På den anden side
er det genialt. Den perfekte størrelse, tykkelse og diameter,
og jeg kan se instrumentbrættet, fordi der ikke er en eg i vejen.
På mange måder gør særhederne dem mere sympatiske.
Hvad vi ser som værende på tværs, er faktisk innovation,
fordi franskmændene har været pionerer i bilverdenen.
Da ikke os.
Vi lavede Morris Marina.
Og tro ikke, det kun er bilerne, der er sære.
Nogle af deres trafikregler er også ret underlige.
For eksempel troede franskmændene, i modsætning til alle andre,
at hvide forlygter var forkerte,
og at de skal være gule.
Og hvis du kan lide at køre med til musik,
er der en regel om, at 35 procent af de popsange,
der spilles i fransk radio,
skal være på fransk.
Skal det lyde sådan,
eller er un morceau de pain au chocolat røget
ned i min radio igen?
Og det var fra landet, der gav os Debussy og Messiaen.
En af mine yndlingsting ved Frankrig er deres sjuskede indstilling
til vejskiltning. Det her, for eksempel.
Det ser man overalt i Frankrig.
Der står, at rådhuset er den vej,
og alt andet "Toutes Directions,"
alt andet er den vej. Indien, Paris,
Kamtjatka-halvøen, hvad som helst, det er bare den vej.
Og så er der spørgsmålet om, hvordan man bruger en rundkørsel.
Overalt i verden
har lande besluttet, at man har vigepligt for dem, der allerede er i rundkørslen.
Men ikke franskmændene.
De besluttede at gøre det omvendt.
Så biler i rundkørslen skal stoppe for dem, der vil ind.
Sådan her.
Fortsæt bare.
Hvorfor tror de dog, at det er den rigtige måde?
Pointen i en rundkørsel er at undgå det her.
Vidste du, at halvdelen af verdens rundkørsler er i Frankrig?
Er det virkelig sandt?
Er halvdelen af alle verdens rundkørsler
i et land, der ikke ved, hvad det er?
Det er korrekt.
Det fungerer ikke.
Jeg prøver at komme ud herfra.
Det er, hvad der sker.
Jeg tager rundkørslen på den franske måde for at se, om det fungerer...
Jeg er ligeglad. Se, du skaber kø.
Det er sådan, det går.
Flyt bilen.
Det er præcis, hvad der vil ske...
Hammond bliver tævet af de lokale. Jeg bebrejder ham ikke.
Kom af sted, for...
Til sidst kom vi afsted for...
...for det var tid til at finde et sted for det allermest franske...
Frokost.
Hvor vi diskuterede endnu et aspekt ved fransk bilkultur.
LE GAMLE BAGERI
Må jeg vise dig noget, Hammond?
Dette er, som du kan se,
en liste over franske filosoffer på Wikipedia.
Du milde!
-Det er ikke... -Jeg er kun nået til "G".
Det er dybest set alle i Frankrig.
-Utroligt. -Det forsætter og fortsætter.
Den australske liste er nok lidt kortere.
Jeg er målløs.
For i franske gymnasier er det obligatorisk
at studere filosofi.
-For alle? -Ja.
Jeg nævner det, fordi jeg har læst denne bog af
Roland... Er det "Barth" eller "Barthes"?
Vandlandsdreng, hvad er det?
Det der.
Og han siger:
"Jeg mener, at biler i dag er næsten det samme som gotiske katedraler.
"Det ypperste værk i en æra
"udtænkt med lidenskab af kunstnere
"og forbruges i billedet, om ikke i brug,
"af en befolkning, der tilegner sig dem
"som en magisk genstand."
De anmelder ikke biler ligesom os.
Nej. Vi har tendens til at nævne topfarten.
-Fra 0-100, prisen. -Ud med bagenden.
Et par tåbelige metaforer.
-Tilbage til studiet. -Færdig.
Nej. Her er lidt mere fra ham.
"Hos Citroën er de begyndelsen på en ny fænomenologi
i samlearbejde, som var vi skredet fra en verden med svejsede elementer
til en verden, hvor de sammenstilles."
Hvad er 0-100 tiden?
Det nævner han ikke.
Kan du forestille dig anmeldelsen af den Mégane på fransk tv?
Den ville være helt uforståelig.
Det er sandhed
Hvad vi kan udlede af den franske vejprøve,
er, at Mégane
er vemodig og kynisk,
men med en antydning af letsindighed,
som antydet af ballonen.
Men det er tid til at undersøge et mere jordnært aspekt ved franske biler,
nemlig deres berømte kørekvalitet.
Luftens elasticitet og vandets fleksibilitet
kombineres for din komfort i Citroëns hydropneumatiske affjedring.
Faktum er, at fordi vejene var så dårlige
i efterkrigstidens Frankrig,
var de franske bilproducenter
tvunget til at udvikle affjedringssystemer stærke nok.
Som jeg sagde tidligere,
kunne Citroën 2CV transportere
en kurv med æg tværs over en pløjemark
uden at ødelægge dem.
Og hvad angår min CX,
så er den bogstaveligt talt den bedst kørende bil,
der nogensinde er lavet.
Forestil dig scenariet:
Man ligger på en drømmeseng på en tropestrand.
Det er varmt, og alt, hvad du kan høre, er bølgerne mod det hvide sand...
Tilføj en halv flaske vin
til frokost, og du har intet andet at bruge eftermiddagen på
end at slumre.
Sådan er det
at køre en Citroën CX.
Den er utroligt behagelig.
Faktisk siges det,
at det hydropneumatiske system i min Citroën er så godt,
at to mennesker kan demontere en bombe i bagagerummet,
mens bilen køres hurtigt over en brostensvej.
Er du sikker på det?
Ja, absolut.
Affjedringssystemet var så godt,
at Citroën solgte det til Rolls-Royce, der brugte det i deres Shadow.
Er I klar?
For vi rammer brostenene nu.
Det kræver absolut forsigtighed og præcision.
Jep.
Det er som at udføre øjenkirurgi.
Én forkert bevægelse...
Rolig.
Meget forsigtigt...
Hvis jeg adskiller de her ledninger
en millimeter ad gangen...
Vi er nødt til at finde ud af... Mindst en af dem er falsk.
Ingen pludselige ryk.
Otte sekunder tilbage. Jeg må nok træffe en beslutning.
Det er ikke bilen, der ryster, men mig.
Jeg burde gøre det nu.
Jeg gør det.
-Har I gjort det? -Godt klaret. Ja.
-Fremragende. Der kan I se. -Kørte vi?
Lige netop!
Det var min pointe.
Og for at slå pointen endnu mere fast
lagde vi den samme slags bombe
bag i en BMW
og spurgte to junioransatte, om de kunne demontere den.
-Klip den nu! -Jeg kan ikke!
Jeg kan ikke ramme ledningen!
For helvede!
Og det var det.
Hvis I vil have et job på The Grand Tour, så skriv:
"Jeg ville dø for at få det her job."
Trist. De var nogle gode knægte.
Jeg troede, de ville nå langt.
Jeg havde ikke lyst til at inhalere dem.
Efter nogle vanskelige breve
til drengenes forældre
tog vi til Kent og vores næste vigtige eksperiment.
Og på vejen undersøgte vi en fransk karakteristik,
som vi beundrer dybt:
Deres bevidste afvisning af at blive regeret.
De Gaulle spurgte engang:
"Hvordan kan du regere et land, der har 246 forskellige typer ost?"
Sandheden viser sig at være...
Det kan man ikke.
Da vi introducerede pointsystemet på kørekort
i Storbritannien i 1988,
sagde alle bare: "Okay."
Men da de introducerede et lignende system i Frankrig
i 1990'erne,
satte alle sig prompte ud i deres biler og blokerede alle motorveje.
Ikke organiseret af sociale medier,
for de fandtes ikke dengang. Det var instinktivt.
Da lederen af Renault, Georges Besse,
fyrede 21.000 ansatte i 1986,
tændte de ikke bål udenfor,
de skød ham.
Tilbage i 2019
besluttede den franske regering at reducere fartgrænsen
på alle deres store A-veje til 80 kilometer i timen.
Det franske folk reagerede ved at tage deres gule veste på...
Og så ødelagde de
60 procent af hastighedskameraerne i hele landet.
Tres procent!
Og da de satte kameraer på søjlegangene over motorvejen
for at fange lastbilchauffører i at bryde en ny økolov,
ødelagde de ikke 60 procent af dem,
de ødelagde hele molevitten.
Jeg beundrer bare, at franskmændene er på tværs.
Jeg elsker det helt og holdent.
Er det sandt, at da de forsøgte at indføre hjullåse,
fyldte folk bare låsene med lim,
så de måtte skæres væk og var ubrugelige?
Hvis jeg var franskmand, ville jeg køre 200 i timen lige nu.
Gid min bil kunne køre 200 i timen.
Snart ankom vi til en rallybane
ved navn Lydden Hill...
UN STREJKE OM DAGEN HOLDER LE MEDECIN VÆK
Laboratoriet til vores næste eksperiment.
Vi ved alle, at når det kommer til hot hatches,
er franskmændene konger.
Men hvilken er den bedste?
Det er det, vi er her for at finde ud af ved hjælp af motorsportens smeltedigel.
Passende, da franskmændene nærmest opfandt motorsport.
Verdens første løb blev afholdt der.
Grand Prix er franske ord. Le Mans er i Frankrig.
Det ledende organ for al motorsport har til huse i Paris.
Og i dag vil vi absolut følge de franske regler.
Planen er enkel, et løb på 20 omgange.
Jeg skal køre en Peugeot 205 GTi 1.6.
Jeremy i en Peugeot 306, GTi 6.
Og James vil køre en Renault Sport Clio 172 Cup.
Vi skal dyste mod en Saxo VTS,
en 206 GTi...
Og en Renault Sport Mégane...
...som vil blive kørt af tre personer fra kontoret.
Vores manuskriptredaktør, fordi han skrev denne del,
vores produktionsassistent, fordi hun er fransk,
og endelig, Abbie, vores faste racerkører.
Med alle på plads i bilerne...
...kunne det vigtige eksperiment endelig begynde.
Og vi er i gang.
Det er vist frokosttid.
Ovre bag hegnet tilbydes der enkel racerbane-mad.
James, vil du have Châteauneuf-du-Pape eller Petrus '62?
Midt i et løb?
Det siger du, men...
...i Frankrig er alkohol forbudt på arbejdspladsen, ja,
men man må godt drikke vin, øl eller cognac.
Så de sagde: "Man kan ikke drikke alkohol bortset fra øl,
-"vin og cognac." -"Hvilket er det, vi laver."
-Ikke gin eller vodka. -Ja. Udenlandsk alkohol.
Ja.
Min yndlingslov i Frankrig er den,
der forbryder dig at sende arbejdsemails i weekenden.
-Er det forbudt? -Ved lov.
Så man kan nyde le weekend?
Ja. Lige præcis.
Lad mig lige sige, at jeg ligger nummer to i løbet lige nu.
Jeg er sidst. Dårlig start...
Jeg har sagt det før. 205 GTi er fantastisk,
men ikke så fantastisk som 306 GTi.
Som om verden er enig med den teori.
Nej, alle er enige om, at 205'eren er den ultimative hot hatch.
-Det er én ultimativ hot hatch. -Det kan ikke være én ultimativ hot hatch.
-Den ultimative... -Få vil vide,
at 306 GTi, den jeg kører,
faktisk er den bedste franske hot hatch.
Hvorfor ved kun få det?
-Ingen indser det. -Derfor...
Det er ligesom Sex Pistols og New York Dolls.
Efter frokosten og en lille lur...
...fortsatte løbet.
Og så er vi i gang.
Det er tæt.
Og nu kører jeg i deres franske støvsky.
Kom nu. Du godeste.
Marguerite, en fransk praktikant, i 206 GTi.
Men lige som tingene spidsede til,
var der et problem.
Vent. Hvad foregår der her?
Hvad sker der?
Banepersonalet strejker vist.
I forvirringen tog James muligheden for at rykke tre pladser frem.
Du godeste, sikket postyr, se.
Hvad strejker de mon over?
Det er altid svært at vide med franskmændene.
Fiskekvoter, landområder
fotofælder.
Det er ligesom at være hjemme.
Efter løbslederen var blevet myrdet,
gik de tilbage til deres poster, så løbet kunne fortsætte.
Blot for at gøre det helt klart: Alle bilerne her fantastiske,
fordi de alle er franske hot hatches.
Men min er den bedste.
Det har ingen ABS, ingen traction control. Og jeg snurrer rundt!
Syv tusind omdrejninger.
167 hestekræfter sluppet løs.
Richard Hammond vil nu klynke over manglen på hestekræfter.
Jeg mangler kræfter. Jeg har kun 104 hestekræfter.
Porter slog mig fuldstændigt ihjel.
Det var meget fransk gjort af manuskriptredaktøren.
Flyt dig!
Det er hende, den franske kvinde.
Jeg burde påpege, at Marguerite aldrig har prøvet det her.
Hun er et naturtalent som fransk galning.
Selvom hun begik en lille fejl der, og jeg tæsker hende.
Bonjour, madame.
Mens Hammond og May kæmpede med kontorpersonalet,
kæmpede Abbie og jeg om førstepladsen.
Bestemt ansigt.
Farten!
Du er måske racerkører, men jeg har 40 hestekræfter mere end dig.
Vent nu lige.
Mit instrumentbræt falder af, så det er nok ikke nødvendigt.
Franske biler har tendens til at miste de unødvendige ting.
Kofangere, elektriske vinduer, al den slags.
Man sidder tilbage med et hårdført gearsystem og motor.
Nu har jeg chancen.
Ikke min chance.
Ja, hun gav mig fingeren. Hun er helt sikkert fransk.
Hun er den ægte vare.
Gud, hvor er den god.
Hun kvajede sig!
Din diabolske afføring! Du må gerne køre langt væk fra mig!
På vej ind i de sidste omgange
overhalede jeg endelig James' langt stærkere Renault.
Jeg stjæler James' replik. "Kom så, lille Peugeot."
Men så...
Jeg er død.
Hvad nu?
Du godeste.
Den strejker.
Da løbet gik ind i de sidste to omgange,
blev James stadig ydmyget
af den enormt underholdende franske novice.
Og jeg kæmpede stadig med Abbie om sejren.
OG FØR DU HOPPER PÅ TWITTER:
JA, VI VED GODT, HAN ER BELGIER.
For pokker!
Lort!
Ja. Den mægtige Peugeot ligger i spidsen!
Kom nu!
Nej!
Saxoen vandt altså.
Men det er ligegyldigt,
for vi havde allesammen moret os.
Og...
...og vi havde en vigtig pointe.
Franskmændene kan lave spektakulære biler, når de ikke
er bindegale. Men her er sagen:
Sommetider kan de lave spektakulære biler, når de er det.
Velkommen til den mest mageløse franske bil af dem alle...
...SM'en.
En Citroën coupé med en 2,7 liters
Maserati V-6 under motorhjelmen.
Den her er dybest set fransk-italiensk.
Og det kan virke.
Jean Alesi er fransk-italiener,
Olivier Giroud, Eric Cantona og David Ginola.
Det fungerede godt.
Så hvad man har en af de her,
var fransk kompleksitet og italiensk skrøbelighed.
Ja.
Et eksempel på den kompleksitet: Den har ikke en karburatorkobling
som sådan. Eller det har den,
men der er en stang, lidt kabel,
så en anden stang, og så igennem udstødningen.
Det gør den.
-Den er bygget op om motoren. -Og så ud.
Og noget andet godt, alle ledninger under motorhjelmen er sorte,
så du aner ikke, hvor de skal hen eller kommer fra.
Det hele er sort. Jeg ved det ikke.
Nej. De virker bare!
Jeg elsker "stop"-lyset der.
Det største stopskilt.
-Ja, det er ikke engang... -"Bare stop!"
"Én ud af en række ting er gået galt igen."
Det betyder lyset.
"Et stort lys, så du ved, at du bare skal stoppe!"
"Hvad havde du forventet?
"Her er det øjeblik, du vidste, var på vej.
"Stop øjeblikkeligt eller dø."
Men kan vi ikke nævne udseendet?
En af de flotteste biler nogensinde.
Nogle af vinklerne er lidt grimme,
og det har vi sagt før, men ægte skønhed er ikke
-den slags internet, falske... -Nej.
Perfekt symmetrisk. Den er vinklet på en måde...
Den er fabelagtig.
Og jeg elsker listen over personer, der har ejet en SM.
-Er den god? -Eklektisk.
Du har Graham Greene, Bresjnev,
Hile Selassie.
Lee Majors, The Six Million Dollar Man, John Barry.
Ham, der lavede musik til Bond.
Idi Amin havde syv af dem.
Syv SM'er.
Måske virkede én af dem.
Men nu kommer de sjove.
Bill Wyman fra The Stones.
Adam Clayton fra U2
og Guy Berryman fra Coldplay.
De er allesammen bassister og havde SM'er.
Fordi ingen kigger på bassisterne.
De står altid bagved.
"Hold op med at kigge på forsangeren.
-"Jeg har sgu en SM." -"Kig på mig!"
Ja!
-Jeg elsker den bil. -Jeg vil have en.
Jeg kan fornemme en mand, der ønsker noget.
Og jeg synes, du skal have en, så jeg kan se på den.
Den er så speciel.
Og jeg vil gerne være den slags person, der ville,
eller i hvert fald forsøge
-at dukke op i en. -Ja, du ville aldrig nå frem.
-Nej. -Men du ville være optimist.
Folk ville se en
og antage, man var en optimistisk idiot.
-Ja. -Hvilket jeg på en måde er.
Vi lagde ud med at spørge:
"Hvad er der galt med franskmændene?"
Og svaret er:
Egentlig ikke så meget.
Vi kan lide deres mad, deres vin, at de er på tværs og,
viser det sig,
en masse af deres biler.
Men I skal ikke få det indtryk, at vi kan lide dem alle.
For det kan vi ikke.
Dette er Citroën Pluriel, som vi hader,
dels fordi den er hæslig, men mest...
...på grund af dens dumme tag.
Nu tror du sikkert, at taget er foldet snedigt væk,
som det gør med en normal cabriolet.
Men nej.
Det er lige her.
Man skal pille det helt af.
Hvis man står op og tænker: "Solen skinner. Jeg tager taget af",
og det så begynder at regne, hvad gør man så?
Og hvis man tager hjemmefra og tænker:
"Nu skinner solen, jeg tager taget af",
hvor gør man så af det? Det er ægte fransk idioti.
Vi bør sende den elendige tingest tilbage til Frankrig
og bede dem om at beholde den.
Sjovt, at du siger det. Hvor langt er der til Frankrig?
Fyrre kilometer? Man kan nærmest se det.
-Der er ikke langt. -Nej.
Hvis bare vi havde noget, der kunne kaste den så langt.
Vent nu lige et øjeblik!
Nå, ja!
Med en højde på over 18 meter og en vægt på 32 tons
er vores blide helt sikkert stor nok til opgaven.
Men det er lidt af et mas at laste og lade den,
hvilket kræver lidt maskineri.
Ja.
Jeg elsker kraner.
Hvor er James?
Jeg kommer.
Efter at have bevæget sig hurtigere end nogensinde før i programmet,
hægtede James derefter bliden
til krogen på Hammonds kran.
Tak.
-Han har sele på, ikke? -Selvfølgelig. Der er over 180 cm op.
-Er du klar? -Er vi på?
Ja.
Da det var gjort, havde vi brug for nogen praktisk anlagt
til at forklare ingeniørarbejdet bag vores utrolige maskine.
Det fungerer således:
Hammond løfter den her op, og den her...
...12 tons tunge vægt
bevæger sig...
Eller er det den vej?
Nej, denne vej.
Armen kommer ned,
og så hægter vi kablet til enden af armen...
...til bilen?
Med det på plads
gik han ud for at hente Plurielen.
Hvad laver du?
-Den skal over på den anden side. -Jeremy, forkerte ende!
-Hvad? -Det er den forkerte side.
Den skal være på den anden side.
Nej, Frankrig er den vej.
Den bliver trukket ned under og så op over.
-Den starter i den side. -Og så ryger den...
-Sådan. -Starter den ikke her?
Nej. Den starter derovre.
Nej!
Kvalitetsarbejde.
Sådan. Nej, ikke sådan.
Geni.
-Har han ikke sådan en derhjemme? -Jo.
Ja, det er bedre.
-Når en hjertekirurg er færdig... -Ja?
Kobler arterier sammen
og syr dem, så ser det ikke sådan ud.
-Hvad? -Præcisionsarbejde
kan man ikke kalde det.
Ja.
Jeg løfter den bare op!
-Stop. -Stop!
Gud, hvor er det kompliceret!
Stop.
Det viser sig, at vi tre er ret mandige.
Åh, ja!
Med den tunge dims
løftet i position og bilen fastgjort
til noget vigtigt,
var vi endelig klar til affyring.
Så når jeg trækker i den her, ryger bilen rundt
-og ender i Frankrig? -Ja.
-Præcis. -Og virker det,
er det den hurtigste Pluriel.
Med en stor margin.
Er alle klar?
Fjern slækket.
Her kommer han.
-Det sker. -Fjerner lidt mere slæk.
Mandig, du ved.
Her kommer han igen.
-Hold... -Det er elastisk.
-Vi har det forkerte reb. -Jeg siger:
"Tre, to, en," gør det, vi prøver...
Klar? Tre, to, en.
Der ryger den!
Ja!
Godt, der er den. Jeg kan se den.
Vent.
Hvor blev den af? Kan I se den?
Der!
Lort.
Nå, efter den frygtelige skuffelse...
For Louis.
-Hvem er Louis? -Ham.
For Louis... må vi runde af.
Mange tak, fordi I så med.
Vi ses næste gang. Pas på jer selv.
-Vi skal ikke til Frankrig, vel? -Nej, nok ikke i et stykke tid.
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor: Lotte Udsen